Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ynglar av sig <strong>och</strong> ger skydd åt” (Locke 1693/1916:168). Lögnen kunde föda<br />
andra normbrott, <strong>och</strong> dessutom kunde enstaka lögner skapa en vana att ljuga. Att<br />
tillgripa en nödlögn kunde till exempel anses vara fördärvligt eftersom det<br />
skapade en vana att ljuga (Lundqvist 1942:27). 34<br />
Eftersom lögnen var sammanbunden med så mycket annat ”ont” är det rimligt<br />
att anta att lögnkampen kunde ge en sorts ”stordriftsfördel”. Genom att bekämpa<br />
den enstaka last som lögnen utgjorde kunde man också bekämpa en rad andra<br />
<strong>fostrans</strong>problem. En sådan tanke finns uttryckt i Foersters (1907/1912) idéer om<br />
hur onani kunde bekämpas. Han menade att onanin borde bekämpas indirekt;<br />
istället för att utrota onanin i sig kunde man gå omvägen via lögnen:<br />
Ljugandet medför en viljesvaghet <strong>och</strong> en förnedring av personligheten, som<br />
motståndslöst utlämnar människan till annan skam <strong>och</strong> svaghet. Då man nu<br />
på ”sexualpedagogiskt” håll söker efter botemedel mot den epidemiska<br />
onanien i många skolor, så är att märka, att den indirekta boten ofta är<br />
mycket verksammare än den direkta. En energisk <strong>och</strong> i sanning pedagogisk<br />
kamp mot lögnens ande skulle väcka <strong>och</strong> stärka denna den andliga människans<br />
hederskänsla, vilken är det bästa skyddet mot all slags kroppslig<br />
självförnedring (Foerster 1907/1912:52 f).<br />
Att kampen mot lögnen innebar en stordriftsfördel ska dock inte tolkas som att<br />
det nödvändigtvis var ett enkelt <strong>och</strong> effektivt sätt att kontrollera skolbarnen.<br />
Visserligen kunde andra normbrott motarbetas genom att lögnen bekämpades.<br />
Men hur skulle själva lögnen motarbetas?<br />
Den svåra konsten att bekämpa lögner<br />
Genom att studera idéer om hur kampen mot lögnen kunde föras, går det också<br />
att belysa förväntningar på lärarens roll. Vad kunde läraren göra för att stoppa<br />
lögnen? Och vad skulle läraren helst undvika?<br />
Straffet kontraproduktivt<br />
Det fanns de som menade att lögnen kunde bekämpas med hjälp av straff. John<br />
Locke – som inte var en vän av kroppsstraff – menade ändå att kroppsaga kunde<br />
bli aktuellt vid upprepade lögner (1693/1916:168–9). Elias Beckman (1919:262)<br />
hävdade att små barn lär sig att tala sanning genom ”erfarenheten, att osanning<br />
bestraffas”. Att lögnen skulle bestraffas hårt kunde motiveras av lögnens position<br />
som allvarligt normbrott, vilket exemplifieras av en artikel av lektor Svante<br />
Boman:<br />
34 Eller som det uttrycktes i Folkskolans andaktsstunder (1937:130 f): ”[E]n enda osanning är<br />
som den första stocken, som fastnar vid bropelaren. Har bara en stannat, så hopas allt flera<br />
<strong>och</strong> flera. Har du bara sagt en osanning, så kommer där en till <strong>och</strong> en till, till dess du är<br />
alldeles insnärjd i lögner <strong>och</strong> inte mer kan komma ut ur dem. Du får liksom en timmerbråte i<br />
livets älv. Och den kan bliva ödesdiger. Kanske går det inte att lösgöra den utan livsfara.”<br />
49