Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
slussa egentligen. Jag får fundera hur jag ska slussa vidare sen” (IP 10/2005).<br />
När väl hjälp har införskaffats, är det dessutom inte säkert att den visar sig verkningsfull.<br />
En lärare beskriver hur hon etablerade en kontakt mellan en självmordsbenägen<br />
elev <strong>och</strong> kuratorn så här:<br />
Och då kände ju jag att puh, hon är i säkra händer, nu liksom. Så förutom<br />
att jag liksom alltid, försökt att se henne […] <strong>och</strong>, ”hur har du det?”, så<br />
kände jag att nu är hon i alla fall inne i den här välsmorda maskinen som tar<br />
hand om folk. Så långt efteråt så frågade jag henne bara: Hur har du det<br />
nuförtiden egentligen? Och då säger hon: ”Äh nu är det skit igen. Nu är det<br />
lika djävligt igen.” Och då blir man också så där: Nä-ä. Jag var så säker på<br />
att bara hon kom in på det här med kuratorer <strong>och</strong> allting, så skulle det lösa<br />
sig, blåögd som man är. Men det hade ju inte gjort det. Så, hon har det inte<br />
bra (IP 7/2004).<br />
Att skaffa stöd från elevvårdspersonalen visade sig i detta fall inte vara liktydigt<br />
med att lämna över <strong>ansvar</strong>et, eftersom lösningen inte fungerade. Läraren<br />
kommenterar att eleven idag är speciell för henne trots att hon inte längre är<br />
hennes elev:<br />
Jag försöker på nått vis att visa henne när vi ses att hon är speciell för mig.<br />
Om det kommer ett gäng så är det henne jag hälsar på. Hej XX hur har du<br />
det? Att hon ändå vet att jag bryr mig på nått sätt. Inte vet jag om det spelar<br />
någon roll, men hon ser ut som om hon blir glad. Och då känner man ändå<br />
att det är mitt <strong>ansvar</strong> på nått sätt att inte glömma bort det här. Jag kan ju inte<br />
lösa hur hon har det hemma eller nånting. Ingenting kan man hjälpa till<br />
med, men man kan ändå visa att det är någon som bryr sig. Att jag ser<br />
henne. Och ändå känner man ju att man skulle vilja göra mycket mer, men<br />
vad? Så det är lite svårt så där. Det är ju inte mitt jobb längre riktigt, men,<br />
ja. Man tänker på det (IP 7/2004).<br />
I just detta fall, <strong>och</strong> för just denna lärare, visade det sig att det var den personliga<br />
relationen som kom att framstå som den centrala. Den professionella expertisen<br />
räckte inte till. I andra fall kan stödet från elevvårdspersonalen uppfattas som<br />
avgörande.<br />
L: Vi har ju tur i den här skolan, att vi har ju i huset skolsyster, kurator,<br />
psykolog. Och rektor. Den här kommunen har ju många småskolor. Så det<br />
betyder att många skolor delar kurator <strong>och</strong> rektor <strong>och</strong> sånt. Men vi har dem<br />
ju här. Och det är ju lyx. Riktig lyx. Man kan snabbt larma, om det är<br />
någonting.<br />
I: Vilken roll spelar denna personal?<br />
L: En jättestor roll. Otroligt stor roll. Dels så spelar de ju en väldigt stor roll<br />
för mig som lärare, att jag vet att dom finns. För att det är ju också en sån<br />
213