Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
klassen” (Nordblom & Rahm 1996:37). Denna minnesstund kan innehålla<br />
minnesord av klassföreståndaren, diktläsning, stilla musik (ibid). Olika typer av<br />
ritualer <strong>och</strong> symbolhandlingar framhålls ofta som centrala. Det kan vara att<br />
smycka en död elevs bänk, att delta vid begravningen, att göra besök på olycks-<br />
eller katastrofplatsen, att göra rituella markeringar vid födelsedag, dödsdag eller<br />
första högtiden efter dödsdagen (Dyregrov & Raundalen 1995:145 f). Det kan<br />
även vara bisättning (att se den döda i kistan), närvaro på begravning (Rehnstam<br />
2002), att inrätta en minnesplats <strong>och</strong> att ta fram en kondoleansbok (Skolverket<br />
2000a:17).<br />
Krispedagogiken kan ses som en kritik av ett modernt nedtystande av döden i<br />
allmänhet. Men den kan också ses som en kritik av en särskild form av tystnad:<br />
den mellan generationerna. Lars H Gustafsson (2006) exemplifierar med ett eget<br />
skolminne av en man som tagit livet av sig. Skolans samtliga elever ser ambulansen<br />
köra förbi skolan, <strong>och</strong> spekulationerna tar fart. Samtalen förs dock inte<br />
mellan lärare <strong>och</strong> elever.<br />
Under säkert en veckas tid är självmordet det dominerande samtalsämnet<br />
bland oss barn. Men inte vid ett enda tillfälle hör jag någon vuxen kommentera<br />
händelsen, än mindre inleda något samtal med oss eller lyssna på någon<br />
av våra frågor (Gustafsson 2006:20).<br />
Krispedagogikens kritik av nedtystandet riktar uppmaningar till läraren. Det<br />
handlar om att ha mod att tala om det svåra, <strong>och</strong> det handlar om att ha tillräckligt<br />
stor flexibilitet att ändra sin undervisning <strong>och</strong> sätt att vara när en kris eller<br />
katastrof inträffar. Men även om krispedagogiken handlar om plötsliga händelser<br />
som hanteras när de har inträffat, så ser vi också en betoning av att man har<br />
beredskap, exempelvis i form av att skolan har en beredskapsplan för kriser<br />
(Dyregrov 1994). Skolverket (2000a:40 f) föreslår en mängd olika sätt att förbereda<br />
sig på. Det handlar om att göra en krisplan, skaffa sig kunskap, att knyta<br />
nätverk, att tänka igenom det praktiska. Det kan handla om simuleringsövningar<br />
för lärarna. Skolverket föreslår även att skolan kan ha en krislåda med duk, ljusstake,<br />
ljus, tändstickor, kondoleansbok, dikter, <strong>och</strong> ett band med lugn musik.<br />
Krisen aktualiseras så att säga innan den har skett – inte för att förebygga den,<br />
utan för att så bra som möjligt kunna bemöta den.<br />
Friskt lidande: sorg<br />
För att förstå hur lärarens roll skrivs fram inom krispedagogiken, måste vi ta<br />
hänsyn till arten av lidande som lyfts fram i diskussionerna. Det är uppenbart att<br />
krispedagogiken uppvisar en problembild som skiljer sig från skolhygienens<br />
problembild. Där fanns det ett patologiserande förhållningssätt till elevens<br />
lidande. Lidandet bekämpades genom att sjukdomar bekämpades. Den senmoderna<br />
krispedagogikens centrala begrepp är emellertid inte sjukdom, utan sorg.<br />
199