Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Slutets slut<br />
Ett lärande som är begränsat till barndomen framskymtar i sången ”Slow education”<br />
av det amerikanska rockbandet Silver Jews:<br />
When God was young he made the wind and the sun.<br />
And since then, it’s been a slow education.<br />
(Bright Flight 2001)<br />
Här beskrivs en Gud som var väldigt duktig som ung, men som sedan dess inte<br />
lärt sig så mycket nytt. Det är inte bara Gud som hade sin mest läraktiga tid som<br />
liten. Hela skolsystemet har varit uppbyggt på en föreställning om att en central<br />
del av lärandet sker inom skolinstitutionen, under den tid som inramas av<br />
skolstart <strong>och</strong> examen. Att tala om ett livslångt lärande blev utifrån detta tänkande<br />
självmotsägande (Bauman 2005:116). På senare år har istället föreställningen om<br />
det livslånga lärandet kommit att inta en nyckelposition inom skolretoriken (jfr<br />
Hultqvist & Pettersson 2000).<br />
Det som kännetecknade de två faser som ovan har analyserats var föreställningen<br />
om ett slut: ett liv med ett slut, en skola med ett slut. Det var dock<br />
inte fråga om ett definitivt slut, utan om en övergång till något som både kunde<br />
ses som nytt <strong>och</strong> bättre. När idealet om det livslånga lärandet sprider sig, kan vi<br />
däremot säga att detta slut försvinner. Gränsen mellan skola <strong>och</strong> samhälle blir<br />
mer diffus <strong>och</strong> samhället blir allt mer likt en skola (Hultqvist & Pettersson 2000).<br />
Konsekvenserna av denna förändring kan analyseras på olika sätt. Den fråga<br />
som här är av intresse är hur det livslånga lärandet påverkar uppfattningar om<br />
lyckans plats i skolgången. Det livslånga lärandet kan sägas utmana den traditionella<br />
idén om att lärande hänger ihop med försakelse <strong>och</strong> uppskjuten behovstillfredställelse.<br />
”Lärandets rot är bitter, men dess frukter äro ljufva”, hette det i<br />
ett läromedel för småskolan (Sandberg 1865). I motsats till denna föreställning<br />
gjorde 1946 års skolkommission ett påpekande som ligger i linje med dagens idé<br />
om det livslånga lärandet: ”Är elevernas studiearbete lustbetonat, får eleverna<br />
med sig ut i livet lusten till fördjupade studier, om inte är skolans arbete till stor<br />
del bortkastat” (SOU 1948:27, s. 27). Detta citat är intressant eftersom det lyfter<br />
fram ett samband mellan det livslånga <strong>och</strong> det lustfyllda lärandet. Roligt ska man<br />
ha i skolan för att man ska tycka det är roligt att gå i skolan hela livet. Lärandet<br />
kan inte längre liknas vid en bitter rot, utan ska snarare vara en aptitretande<br />
förrätt till ett helt liv av njutningsfullt informationsätande.<br />
Minutlång väntan <strong>och</strong> annan uthållighet<br />
Utvecklingen bör dock problematiseras något. Lustidealet är inte så allomfattande<br />
som det kan förefalla av beskrivningarna ovan. Även om lustcentreringen<br />
har en stark ställning i hur lärare talar om skolan, innebär det inte att all<br />
form av uppskjuten behovstillfredsställelse har blivit obsolet. Lärare ser knappast<br />
163