Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Härdning<br />
Den som är mest förknippad med härdningsidén är John Locke (1693/1916), som<br />
framförallt pekade på vikten av fysisk härdning. Han beskrev härdningsprocessen<br />
som en gradvis ökning av den smärta som ett barn ska kunna uthärda. Detta<br />
skulle skapa fasthet i sinnet, mod <strong>och</strong> beslutsamhet (s. 145). 107 Härdningsidén<br />
visade sig livskraftig, <strong>och</strong> kom även att prägla en tänkare som Ellen Key. I<br />
Barnets århundrade klagade hon på ”allt nu vanligt pjunk i fråga om barnens<br />
skyddande för fysiska som psykiska faror <strong>och</strong> obehag”. Alternativet hette<br />
härdning:<br />
Kasta termometrarna i väggen <strong>och</strong> börja en förnuftig härdning! Lär barnet<br />
känna <strong>och</strong> bära den naturliga plågan. Det är icke emedan stryk är smärtsamt<br />
utan emedan det är vidrigt fult <strong>och</strong> djupt osedligt, som det bör avskaffas<br />
(Key 1900/2000:40).<br />
Härdningsidén kunde motiveras utifrån olika föreställningar om vad som<br />
präglade livets grundläggande villkor. En variant var att framställa livet som en<br />
kamp. Det bästa sättet att undvika lidande var därför att inse att lidande var något<br />
oundvikligt:<br />
Det är nyttigt för barnet att vänja sig deltaga i andras lidanden, i det att det<br />
ser oss beklaga <strong>och</strong> försöka trösta dem. Men då vi beklaga barnet självt,<br />
böra vi göra det på ett sådant sätt, att det lär sig betrakta missöden såsom<br />
något mycket vanligt i livet, <strong>och</strong> som ingen går fri från (Peréz 1888/1908:<br />
103).<br />
Denna bild av livets grundläggande villkor behövde inte utesluta att barndomen<br />
även skulle vara en tid av harmoni <strong>och</strong> glädje. Arcadius förespråkade en balans:<br />
barnens sorglöshet skulle bevaras samtidigt som de härdades för ”livets hårda<br />
allvar” (Arcadius 1903:172). Att exempelvis arbeta med elevernas självförtroende<br />
<strong>och</strong> frihet, såsom föreslogs i Svensk lärartidning på 1920-talet, fick inte gå<br />
så långt att livets krav glömdes bort:<br />
För att inte ge anledning till missförstånd vill jag, innan jag avslutar dessa<br />
funderingar, betona, att denna uppfostran i frihet <strong>och</strong> förtroende till självförtroende<br />
inte behöver eller får bli ett pjåskande. Vi måste ständigt ha för<br />
107 Denna härdningsprocess må ha ställt höga krav på barnets förmåga att trycka ned sina<br />
känslor, men även uppfostrarens känslor diskuterades. Även för denne gällde det att undertrycka<br />
känslor av obehag inför barnets lidanden: ”Jag medger att det är en plikt för barnens<br />
omgivning att känna medlidande med dem, när de lida någon skada, men man skall icke visa<br />
det genom att ömka dem. Hjälp dem <strong>och</strong> giv dem lindring så gott ni kan, men beklaga dem på<br />
inga villkor! Sådant gör, att deras sinne blir vekt <strong>och</strong> att de ge efter för de små lidanden, som<br />
träffa dem, <strong>och</strong> härigenom tränga dessa djupare in i den del av människan, som ensam känner<br />
[not], <strong>och</strong> tillfoga den större sår, än de annars skulle. Barnen böra härdas mot alla lidanden,<br />
särskilt kroppsliga, <strong>och</strong> icke få ha någon annan ömtålighet än den, som kommer av en ädel<br />
blygsel <strong>och</strong> av en livlig känsla för sitt goda namn” (Locke 1693/1916:136).<br />
153