Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Ett första uttryck för skolifieringen har att göra med hur mycket elevernas<br />
fritid regleras <strong>och</strong> synen på skolans rätt att bestraffa handlingar under fritiden. I<br />
1878 års skollag (§ 49) diskuterades ordning <strong>och</strong> tukt <strong>och</strong> med detta menades<br />
inte bara ordning i skolan. Lärjungarna uppmuntrades att ha fint i sin bostad, att<br />
inte vistas på värdshus, källare <strong>och</strong> biljarder. De skulle heller inte spela kort eller<br />
tärning. Redan i <strong>och</strong> med 1905 års läroverksstadga hade dessa förbud försvunnit,<br />
men så sent som i 1958 års läroverksstadga angavs att lärjungarna skulle iaktta<br />
ett anständigt uppförande utom skolan <strong>och</strong> under ferietid (§ 50). I 1955 års<br />
Undervisningsplan för rikets folkskolor sades det att eleverna skulle ”tillhållas att<br />
utom skolan (på gator <strong>och</strong> vägar, vid resor, vid besök i butiker, bibliotek eller<br />
andra offentliga lokaler) visa hänsyn mot andra <strong>och</strong> iaktta ett korrekt uppträdande”<br />
(U55:8). Fram till åtminstone 1950-talet fanns det också ordningsregler<br />
som förbjöd elever att exempelvis röka även under sin fritid (Tfsl 1940/<br />
5:89; Tfsl 1959/22:557; Tfsl 1959/25:691). Elevens skyldighet att sköta sig på<br />
fritiden kunde också ta sig uttryck i elevens uppförandebetyg. En elev som skötte<br />
sig bra i skolan kunde ändå få sänkt uppförandebetyg om den gjorde sig skyldig<br />
till upprepade snatterier utanför skolan (Regnér 1948:87). Vissa förseelser utanför<br />
skolan kunde rentav rankas som mer allvarliga än förseelser i skolan. Att uppträda<br />
berusad på allmän plats sågs som långt mer allvarligt än att röka i skolans<br />
lokaler enligt en bedömningsnorm för betygen i ordning <strong>och</strong> uppförande (Tfsl<br />
1953/34:759). Inom lärarkåren stödde i slutet av 1940-talet en majoritet tanken<br />
att uppförandebetygen skulle påverkas av beteenden utanför skolan. Enligt en<br />
enkätundersökning ansåg 57 procent av lärarna att förseelser som begåtts utanför<br />
skolan <strong>och</strong> på elevens fritid skulle medföra sänkt betyg i uppförande (SOU<br />
1950:3, s. 37).<br />
Skolans fostran sträckte sig alltså utanför skolans eget område. Ett brott mot<br />
denna tradition går emellertid att iaktta i 1962 års läroplan. Den tidigare traditionen<br />
av att uppförandebetyg kunde inkludera beteenden utanför skolan kom nu<br />
att brytas. Betygen i ordning <strong>och</strong> uppförande skulle endast avse beteenden inom<br />
skolan eller dess omedelbara närhet. De skulle dessutom endast avse elevens<br />
kontakter med skolan, dess personal <strong>och</strong> andra elever (Lgr 62:93). Några år<br />
tidigare hade Skolöverstyrelsen i sina anvisningar för fostran <strong>och</strong> undervisning<br />
(Skolöverstyrelsen 1959:25) anvisat att skolors ordningsregler inte skulle omfatta<br />
elevers beteende utanför skolan. Förbud mot tobaksrökning, alkoholförtäring,<br />
restaurangbesök <strong>och</strong> utevistelse efter en viss tid sades inte vara effektiva, eftersom<br />
skolan inte kunde kontrollera att de efterlevdes. Istället för förbud skulle<br />
skolan begränsa sig till att ge rekommendationer. Allt detta kan ses som en<br />
indikation på en skolifiering av det område som auktoriteten förväntas täcka.<br />
Skolan hade inte längre rätt att utfärda förbud <strong>och</strong> att sanktionera beteende utan-<br />
141