Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
objektivt sätt fastställa om en relation präglas av auktoritet eller inte. Vad vi<br />
däremot inte kan säga är huruvida en person upplever att auktoritet saknas eller<br />
ej. Den upplevelsen är sannolikt relaterad till vilka förväntningar som finns på<br />
lärarens auktoritet.<br />
Min tes är att förekomsten av disciplinproblem har normaliserats, i det avseendet<br />
att de uttalade kraven på absolut lydnad från eleverna, <strong>och</strong> den påföljande<br />
normen om att en god lärare förväntas kunna disciplinera klassen, har<br />
försvagats. I äldre skolstadgor fanns det länge formuleringar av denna typ: ”Lärjunge<br />
vise aktning <strong>och</strong> ovillkorlig lydnad för sine lärare <strong>och</strong> emottage utan gensägelse<br />
eller motstånd deras föreskrifter, tilltal eller bestraffningar” (1878 års<br />
skollag § 47). En stark foglighet var med andra ord förväntad. Skolstadgarna har<br />
sedan successivt givit ett ökat utrymme för elevens rätt att göra motstånd till<br />
bestraffningar. 101 1958 års läroverksstadga nöjde sig med att påpeka att eleven<br />
skulle visa aktning <strong>och</strong> lydnad (§ 50). Denna successiva mildring kan tolkas som<br />
att anspråken minskade <strong>och</strong> som början på en process varmed förväntningarna på<br />
lärares förmåga att skapa lydiga elever försvagats.<br />
Det går att nämna fler exempel på hur skolan av tradition haft höga anspråk på<br />
lärarens auktoritet. I en diskussion om allmänhetens förtroende för lärarens<br />
arbete, hävdade Birger Lövgren följande: ”En lärare måste stå på en piedestal.<br />
’Man må icke trampa ens på en lärares skugga’ säger ett gammalt kinesiskt ordspråk’”<br />
(Lövgren 1922:117). Den som talar om lärares auktoritet på dessa sätt<br />
kommer sannolikt att uppleva stora auktoritetsproblem. Detta eftersom tröskeln<br />
är låg för när auktoriteten är kränkt. En lärare som däremot har lägre förväntningar<br />
kan i mindre utsträckning uppleva sin auktoritet som hotad. Som en lärare<br />
uttrycker det i en intervju:<br />
Jag tror att har man inga problem så skapar man problem. Om de sitter med<br />
kepsen på i matsalen, så kan man höra i lärarrummet ”nu satt de där med<br />
kepsar på i matsalen igen”, <strong>och</strong> sen går man hem <strong>och</strong> ser på TV <strong>och</strong> då är<br />
det någon lärare i Skåne som har blivit jagad med skruvmejslar eller vad det<br />
var. Så då inser man ju att problemen vi har här är ju rätt fåniga egentligen.<br />
Så det är ju inte mycket att bråka om egentligen (IP 6/2004).<br />
Upplevda problem med den egna auktoriteten kan alltså mildras om de ställs mot<br />
andra förmedlade bilder av vad lärararbetet kan innebära. Massmedias rapporter<br />
om disciplinproblem bidrar till att normalisera det faktum att lärare har problem<br />
med sin auktoritet.<br />
Sammanbundet med denna normalisering är en annan tendens som kan kallas<br />
för kollegialisering. Länge fanns det en tradition som gick ut på att en god lärare<br />
skulle klara av sina disciplinproblem på egen hand (Rousmaniere 1997:132). I<br />
101 En mildring kan iakttas i 1928 års läroverksstadga: ”För läroverkets lärare vise lärjunge<br />
aktning <strong>och</strong> lydnad samt mottage fogligt deras föreskrifter, tillrättavisningar <strong>och</strong> bestraffningar”<br />
(§50).<br />
137