Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Det innebär dock inte att elevmotståndet generellt har försvunnit. Istället kan<br />
vi notera vissa kvalitativa förändringar av sättet varpå motstånd utövas. Straff<br />
som kan verkställas idag är till exempel att utvisa eleven, kräva att eleven lämnar<br />
över sin mobiltelefon eller tar av sig sin keps. Dessa typer av straff uppvisar ett<br />
distinkt kännetecken: de förutsätter någon form av samtycke från eleven för att<br />
kunna verkställas. I två aktuella lärarhandledningar tas problemet med den<br />
vägrande eleven upp. I Praktisk lärarkunskap (Långström & Viklund 2006:66)<br />
berörs utvisningar. Författarna reser frågan om hur en lärare kan hantera en elev<br />
som vägrar att lämna klassrummet, samtidigt som läraren inte får bruka fysiskt<br />
våld. I Överlevnadshandbok för nya lärare ges råd om hur läraren kan hantera<br />
elever som vägrar lämna ifrån sig sina mobiltelefoner. Ett råd är att vägra undervisa:<br />
Du sätter dig helt enkelt demonstrativt med armarna i kors <strong>och</strong> väntar. I ett<br />
sånt läge får du inte ge efter. Säg att du kommer att vänta ut eleven tills<br />
precis det sker som du har fordrat (Harkort-Berge & Nilarp 2001:126).<br />
Samma strategi förespråkas när det gäller att sära på ”pratiga” elever. Här ges<br />
läraren rådet att ”ta tid på sig” <strong>och</strong> att inte ge sig. ”Du kan bli sittande i tio<br />
minuter <strong>och</strong> stirra på eleven i fråga eller bläddra i dina papper tills något händer<br />
[…]” (s. 132). Här beskrivs alltså väntan som ett viktigt villkor för att utdela<br />
straff. Sannolikt kan den väntande läraren relateras till hur straffen har ändrat<br />
karaktär. Agan <strong>och</strong> ordnings- <strong>och</strong> uppförandebetygen kunde utdelas utan elevens<br />
samtycke.<br />
Schematiskt tycks därför elevens motstånd mot straffet ha förändrats på<br />
följande sätt: Anklagelsen om lärarens orättvisa var en motståndsform som inte<br />
förhindrade verkställandet av straffet, men däremot ifrågasatte dess legitimitet. I<br />
dag behövs ofta samtycke för att straffet överhuvud ska kunna verkställas.<br />
Straffets verkställande tycks, med Webers begrepp, ha gått från macht till herrschaft.<br />
94<br />
Avslutningsvis, ett klargörande <strong>och</strong> en hypotes. Detta kapitel har inte behandlat<br />
rättvisa generellt, utan rättvisa straff. Tesen är inte att rättvisan har<br />
försvunnit som ett ideal i stort, utan bara att det rättvisa straffet har kommit att få<br />
en mindre central roll. Som vi sett ovan har rättvisan traditionellt varit starkt<br />
förknippad med lärarens disciplinära <strong>och</strong> straffande roll. I ett skolminne som<br />
återgivits ovan beskrevs ”snäll <strong>och</strong> rättvis” som ”oförenliga begrepp” (Theorell<br />
1968:10). Idag kan emellertid rättvisa förenas med andra egenskaper än strängheten.<br />
I en aktuell lärarhandledning sägs det följande om de läraregenskaper som<br />
94 Weber definierar makt som möjligheten till att genomdriva sin egen vilja, trots motstånd,<br />
medan herrschaft (översätts i den svenska upplagan med auktoritet), innebär sannolikheten att<br />
en order blir åtlydd (Weber 1922/1983:37). Denna åtlydnad är inte framtvingad, utan vilar på<br />
ett inslag av samtycke: ”Ett visst minimum av vilja till lydnad, alltså intresse (yttre eller inre)<br />
ingår i varje äkta auktoritetsförhållande” (Weber 1922/1983:144).<br />
127