Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Till denna tendens hör också uttryckliga förväntningar på att lärare bör uppvisa<br />
en enad fasad gentemot eleverna. 93 En lärare i intervjuundersökningen pekar<br />
också på att det växt fram en annan kultur bland lärarna. När hon var ny som<br />
lärare (på 1980-talet) var yrket mer individualistiskt, vilket bland annat visade sig<br />
i en stor respekt för den stängda klassrumsdörren: ”Ta bara det att man inte<br />
kunde gå in förr, när någon annan hade undervisning. Jag menar nu slinker man<br />
ju in: ’du jag skulle bara prata med den’”. Den nya mer öppna situationen innebär<br />
också att lärarna blir synliga för varandra: ”Helt plötsligt så upptäcker vi ju hur vi<br />
är allihopa. Ja, han är sån, hon är sån va. Och alla vet om nästan, åtminstone i<br />
laget, det går inte att gömma sig bakom nånting” (IP 12/2005). För vissa lärare<br />
uppfattas denna kollegialitet som ett viktigt stöd:<br />
124<br />
Så att det här, när man jobbar i arbetslagen, om vi inte skulle jobba i arbetslag<br />
skulle man nog ha det väldigt svårt. Och genom att stödja varandra, så<br />
kan vi stödja det här med ordningen också. Att försöka ha lika ordning. Så<br />
att, så att man inte blir ensam. [… till skillnad från att låtsas att man har<br />
ordning men inte har det …] Men att vi är öppna om: ”nu är den killen<br />
verkligen orolig <strong>och</strong> försöker sätta sig på mig.” Kan en manlig kollega<br />
komma <strong>och</strong> säga till mig utan att behöva känna att ”aj, är det jag som är<br />
dålig”. Den öppenheten måste finnas för att man ska kunna tampas på rätt<br />
sätt (IP10/2005).<br />
Kollegial sammanhållning kan ses som ett sätt att påverka maktbalansen mellan<br />
lärare <strong>och</strong> elever. Som Elias (1994/1999) har understrukit är sammanhållning en<br />
betydelsefull faktor när det gäller att förstå varför en grupp kan uppnå dominans<br />
över en annan grupp. För vissa elever kan lärares sammanhållning ses som<br />
uttryck för ett ”kollegialt tyranni” (Colnerud 1998). Det bör emellertid påpekas<br />
att även lärare kan uppleva kollegialiteten som påfrestande. Så berättar till exempel<br />
en lärare om att de på hennes skola återinfört kvarsittning. Beslutet fattades i<br />
demokratisk ordning: två arbetslag ville införa den men inte det tredje där den<br />
intervjuade läraren arbetar:<br />
Vi vill inte ha det, för vi tycker att det inte fungerar för de elever som då<br />
ska ta igen det här, <strong>och</strong> hur ska vi då göra på slutet? Nej, det är dömt att<br />
misslyckas, men vi måste ställa upp på vad de andra i de två lagen tycker.<br />
Ja, så vi kan inte vara så olika. Men det är nått som jag personligen tycker,<br />
nä, det är bara jobbigt. Och det är ju jobbigt för en själv att hålla reda på.<br />
Och sen är det ju inte den vägen att gå egentligen på nått vis tycker jag (IP<br />
11/2005).<br />
93 I ett PM om skolans ordningsregler, påpekar Skolverket (2006b:2) att lärarna på en skola<br />
måste ha ett gemensamt förhållningssätt om elev bryter mot ordningsreglerna, <strong>och</strong> att lärarna<br />
därför måste diskutera ordningsreglerna regelbundet.