Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
En fråga som nu aktualiserades var huruvida det var rättvist att högsta betyget<br />
var normalbetyg. Det var i själva verket en gammal diskussion. Sedan länge hade<br />
det funnits en praxis att använda det högsta betyget till de allra flesta elever, <strong>och</strong><br />
sedan länge hade det kritiserats, bland annat för att det var orättvist att alla elever<br />
fick samma betyg, oavsett hur de betett sig. ”[A]tt kritiklöst giva högsta betyget<br />
åt kreti <strong>och</strong> pleti är naturligtvis opedagogiskt. Ja, vad mera är: det är orättvist mot<br />
de lärjungar, som ingenting låtit sig komma till last. En lärares första plikt är att<br />
vara lika mot alla” hävdades i en insändare (Slt 1926/32:615; se även<br />
Dufvenberg 1906, 1907; Slt 1926/14:265; Slt 1927/17:335; Slt 1932/12:163). Det<br />
sades nu att denna ordning varit en konsekvens av att flitbetyget varit så pass<br />
svårt att sätta rättvist att lärare i praktiken slutat att använda det som ett betyg.<br />
Nästan alla elever fick det högsta betyget. När flitbetyget ersatts av ordningsbetyget<br />
menade flera att det borde gå att införa en mer differentierad betygspraxis.<br />
83 På så sätt kunde en ökad rättvisa inom skolklassens ram skapas. En<br />
förutsättning för att en sådan reform skulle lyckas var emellertid att ett större<br />
rättviseproblem rättades till. Det behövdes nationella kriterier för hur betygsättningen<br />
skulle gå till. Om enskilda skolor beslutade att använda B som normalbetyg,<br />
skulle detta vara orättvisst när skolans elever jämfördes med elever från<br />
andra skolor.<br />
En ny problematik som uppstod handlade om var gränsen gick mellan ordning<br />
<strong>och</strong> uppförande. Många framhöll värdet av att lärarkåren kunde enas om vari<br />
skillnaden bestod mellan de båda betygen (Tfsl 1934/2:25; Tfsl 1934/24:307;<br />
Norinder 1938). En som försökte formulera skillnaden mellan de olika betygen<br />
var lektor Svante Boman (Tfsl 1941/14:220 f), som menade att uppförande betecknade<br />
handlingar med sociala effekter, medan ordning syftade på handlingar<br />
som främst hade effekter för individen själv. Så kunde uppförande handla om<br />
sådant som ärlighet, plikttrohet <strong>och</strong> respekt för andras privata liv, medan ordning<br />
handlade om sådant som hygien <strong>och</strong> arbetssätt. Att skilja dessa två sidor åt inne-<br />
terminsavgifter. Denna problematik avskaffades emellertid 1933 då ett tredje betygssteg infördes.<br />
Därpå blev det ”betydligt lättare att ge ett rättvist ordningsbetyg” (Tfsl 1934/24:307).<br />
83 Frågan om vad som skulle vara normalbetyg kom att diskuteras flitigt på insändarsidor i folkskolans<br />
lärarpress. Både i Folkskollärarnas tidning <strong>och</strong> Svensk lärartidning förespråkades i<br />
flera inlägg att det högsta betyget inte skulle vara normalbetyg. Ett problem som dock många<br />
av debattörerna tog upp var att B av tradition sågs som en mycket allvarlig prickning, <strong>och</strong> att<br />
betygsskalan därför skulle förändras, till exempel genom att ett mellanbetyg infördes mellan<br />
A <strong>och</strong> B (se Ft 1937/10:26; Ft 1937/15:25; Ft 1937/20:28; ) Slt 1937:1239; Slt 1937:1419 f;<br />
Slt 1938: 101 f; Slt 1938:411). Uppfattningen att A inte längre skulle vara normalbetyg var<br />
dock inte allenarådande (Ft 1937/21:24; Ft 1937/24:16). En generell bild av lärares attityder<br />
till frågan redovisades i den enkätundersökning som Sven Rydberg (1961:14) gjorde på uppdrag<br />
av 1957 års skolberedning. Där tillfrågades lärare om hur de ville att betygskalan för<br />
ordning respektive uppförande skulle se ut. 50,1 procent av lärarna önskade att mittersta<br />
betyget skulle vara normalbetyg i ordning, <strong>och</strong> 53,1 procent önskade detsamma för uppförandebetygen.<br />
112