Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
siktig; beskyllningen för mannamån klibbar lätt vid honom ändå (Bäcklin<br />
1951:223 f).<br />
Lärarens förmåga att vara rättvis försvårades inte bara av den motsägelsefulla<br />
rollen som domare, exekutor <strong>och</strong> brottsoffer. Läraren ställdes dessutom inför ett<br />
kollektiv av elever, inte en enstaka åtalad person. När han trädde in i rollen som<br />
domare, var det inte alltid domen träffade rätt. Som en lärare beskriver sin egen<br />
tid som elev:<br />
Inte var det ofta jag fick stryk för egen del, men en gång fick jag gå fram till<br />
katedern <strong>och</strong> få mej en örfil när jag kastat tillbaka en ihopknycklad lapp<br />
som kommit till mej. Den ursprunglige kastaren kom undan. Rättvisan var<br />
det inte alltid så noga med (Nordiska museets arkiv, KU 17599, f 1931).<br />
Kanske är det i ljuset av denna svårighet eller ignorans inför förväntan på rättvisa,<br />
som det kunde hävdas att det låg ”en nyans av beundran” i att beskriva en<br />
lärare som sträng men rättvis (Öije 1946:28). Jag ska nu närmare gå in på detta<br />
problem med att vara rättvis. Svårigheten att vara rättvis kommer att beskrivas<br />
som en konsekvens (om än inte alltid oundviklig) av hur straffsystemet var uppbyggt.<br />
Vid sidan av att peka på vilka problem rättviseidealet skapade för lärare,<br />
kan en sådan analys närmare belysa förutsättningarna för föreställningen om det<br />
rättvisa straffet.<br />
Affekterna <strong>och</strong> agan<br />
Här är en händelse som jag skäms för. En pojke i åk 5 svor åt mig, <strong>och</strong><br />
kallade mig ”djäkla magister”. Jag tappade besinningen <strong>och</strong> slog honom så<br />
att dammet yrde från hans tröja. Så småningom besinnade jag mig <strong>och</strong><br />
ringde hem till hans föräldrar (Nordiska museets arkiv, KU 17621, f 1925).<br />
Denna berättelse åsyftar en händelse från tidigt 1950-tal, när agan fortfarande var<br />
tillåten i folkskolan. Här berörs en central aspekt av agan: att den lätt utdelas<br />
under affekt. Åtminstone sedan mitten av 1800-talet har fenomenet med den<br />
affekterade agan problematiserats. Visserligen har ett visst mått av affekt länge<br />
setts som oundvikligt, men problemet har varit att dessa känslor kan ta över <strong>och</strong><br />
att det därmed kan vara svårt att exakt kontrollera straffandets svårighetsgrad.<br />
Genom vanan att slå barnen blir läraren grym, då han endast tror sig handla<br />
rättvist men strängt; <strong>och</strong> denna vana, som småningom, honom ovetande, får<br />
öfverhand, förleder honom att vid minsta anledning missbruka sin fysiska<br />
styrka <strong>och</strong> göra saker till en hårdhet <strong>och</strong> våldsamhet, som söndersliter<br />
barnets hjerta. […] Det är sällsynt <strong>och</strong> nästan omöjligt att läraren kan verkställa<br />
en kroppslig bestraffning utan att vreden tar öfverhand […]<br />
(Guillaume 1867:74 f).<br />
109