Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
104<br />
studerat elak” som en aga, som utdelas vid ett bestämt klockslag i vittnens<br />
närvaro. Skall kroppsaga över huvud taget användas, bör den givetvis utdelas<br />
omedelbart i hela klassens närvaro (Slt 1932/33:709).<br />
Denna offentlighet i straffandet kan ses som utmärkande för den speciella socialisationsform<br />
som skolan står för. I samhällen där skolan ännu inte skapats kan<br />
straffandet vara en privat, till familjen knuten, angelägenhet. I <strong>och</strong> med att barnen<br />
började i skolan kom bestraffningar att föras in i den offentlighet som skolsalen<br />
utgjorde. Under tidigt 1900-tal kunde det också hävdas att straffets offentlighet<br />
fyllde en pedagogisk funktion. Straffandet var inte bara riktat mot eleven, utan<br />
mot hela det kollektiv som bevittnade bestraffningen. Straffets syfte var inte bara<br />
att förbättra en felande elev, utan även att varna de andra eleverna (Tfsl 1906/<br />
13:98; Tfsl 1927/21; Slt 1932/33:710). Därför kunde till exempel aga anses<br />
effektiv även om den inte förbättrade den utsatta eleven:<br />
I allmänhet glömmer man bort att agan såsom yttersta disciplinmedel inte<br />
bara avser att föra den felande till bättring utan också att utgöra en hälsosam<br />
varning för övriga skolbarn. En orostiftare kan förstöra andan <strong>och</strong> ordningen<br />
i en hel klass. Om också inte orostiftaren blir moraliskt påverkad av<br />
aga, medför denna dock lugn <strong>och</strong> ordning i klassen. Blotta förefintligheten<br />
av agan såsom tillåten bestraffningsform gör att den sällan behöver tillgripas<br />
(Ft 1938/10:6).<br />
En sorts moralisk åskådningsundervisning med andra ord, eller med Albert Lilius<br />
ord: ”Bestraffningen är en åskådlig undervisning i skolans moraluppfattning”<br />
(Lilius 1946:172). Här avvek skolan för övrigt från den samhälleliga utvecklingen,<br />
såsom den beskrivits av Foucault. Medan samhället uppfann den hemliga<br />
bestraffningen – fängelset – kom skolan att tillämpa offentliga bestraffningar.<br />
Samhället avskaffade skampålen, skolan införde skamvrån!<br />
Straff <strong>och</strong> ”elevinflytande”<br />
På vilka sätt påverkade då rättvisans idé synen på skolstraffen? Vilka typer av<br />
dilemman hamnade den lärare i som försökte att leva upp till rättvisans ideal?<br />
Det förefaller som att rättvisan starkt komplicerade möjligheten att ta hänsyn till<br />
förmildrande omständigheter. Skulle straffet anpassas till den enskilde individen<br />
eller skulle en mer schablonmässig straffskala tillämpas? Här fanns det inga<br />
entydiga anvisningar. I Metodiska anvisningar till undervisningsplanen för rikets<br />
allmänna läroverk underströks det att rättvisa <strong>och</strong> opartiskhet ”är högsta lag vid<br />
all behandling av lärjungar <strong>och</strong> även vid beivrandet av deras fel” (Skolöverstyrelsen<br />
1935:8). Denna rättvisa skulle emellertid inte utesluta att eleverna behandlades<br />
olika. Hänsyn skulle tas till ålder, kön, individuell läggning <strong>och</strong> föregående<br />
uppträdande (ibid). I en lärarhandledning från 1920-talet hävdades att den<br />
största svårigheten vid utdelandet av belöningar <strong>och</strong> bestraffningar, låg i ”att