Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>och</strong> ungdom var det alltså inte ett problem i nuet. Det var framförallt när de blev<br />
vuxna som det skulle skapa ett problem.<br />
När Elevkampanjen 1999 startade kampanjen ”Vägra kallas hora!” (Offensiv<br />
030925; Elevkampanjen 1999) exemplifierades en ny inställning till det fula<br />
språket. Det fula språket framställs inte längre enbart som de ungas sätt att<br />
provocera de äldre eller utmana den nationella kulturens fortbestånd. Visst finns<br />
det lärare som blir utsatta för verbala kränkningar, men det som är det nya är att<br />
uppmärksamhet riktas på verbala kränkningar mellan elever. Det fula språket<br />
problematiseras trots, eller kanske på grund av, att det uttalas inom skolsamhället.<br />
Denna förändring av det fula språkets innebörd sammanfaller också med<br />
ändrade uppfattningar om ungdomssexualitet, där begreppet smitta till stora delar<br />
har ersatts av begreppet övergrepp. Tidigare kunde man tala om att skolor<br />
präglades av en epidemisk onani (Foerster 1907/1912: 52). 65 När man talade om<br />
sexualitet kunde man alltså framhålla risken att elever imiterar varandra, att de<br />
sluter sig samman för att gå fel väg i livet. I dagens diskurs är den dominerande<br />
frågan istället hur det går att förhindra sexuella trakasserier <strong>och</strong> homofobi (t ex<br />
Skolverket 2004a:7). Det som lyfts fram är alltså barnens angrepp på varandra,<br />
dels i form av fysiska övergrepp <strong>och</strong> närmanden, dels i form av verbala kränkningar.<br />
66<br />
Förvisning <strong>och</strong> förflyttning<br />
Ett andra uttryck för den förändrade uppfattningen av skolklassen återfinns i<br />
synen på förvisning eller förflyttning av elever. Elever i den obligatoriska skolan<br />
kan inte förvisas, såsom man kunde göra i läroverken, <strong>och</strong> som man än idag kan<br />
göra i gymnasieskolan. Däremot har det på senare år uppstått en diskussion om<br />
huruvida det är rätt att flytta mobbande elever till andra skolor. Idén har inte varit<br />
okontroversiell. 67 Emellertid har Skolverket öppnat för möjligheten att flytta<br />
elever till andra skolor. I Allmänna råd <strong>och</strong> kommentarer för arbetet med att<br />
motverka alla former av kränkande behandling konstaterar de att elever i grundskolan<br />
inte kan förvisas eller avstängas:<br />
65 På 1800-talet hade Dahm (1846/1995) i sin lärarhandledning hävdat att den som beslogs med<br />
onani kunde stängas av från skolan om det uppdagades att eleven smittade andra: ”Märker<br />
läraren att gossen smittar andra, så gifves ej annat medel, än att efter samråd med styrelsen<br />
drifva honom från skolan, emedan en sådan är farligare än en tjuf; dock bör denna förvisning<br />
ske i all tysthet, så att de öfriga barnen ej ens ana orsaken därtill” (Dahm 1846/1995:186).<br />
66 För nyansens skull ska det kanske tilläggas att det finns mimetiska inslag även här, genom att<br />
sexuella trakasserier kan ske i grupp <strong>och</strong> styras av grupptryck. Det är sällan ensamma<br />
individer som betraktas som förövare. Men den viktiga poängen här är att offren lyfts fram,<br />
<strong>och</strong> att dessa offer kan befinna sig inom skolklassens ram.<br />
67 Att flytta mobbande elever har setts som en alltför lätt lösning, men också som en lösning<br />
som egentligen är omöjlig eftersom mobbning är en kollektiv process där det kan vara svårt<br />
att identifiera en enskild mobbare (se t ex Skolvärlden 2002/5:28).<br />
96