Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Fula ord<br />
Ett exempel på övergången från vertikal till horisontell respekt finner vi i talet<br />
om elevers språkbruk. Att ungdomars språkbruk problematiseras är inte ett nytt<br />
fenomen, men vad som däremot varierar är de grunder varpå detta sker.<br />
I en ledarartikel i Tidning för Sveriges läroverk (1937) kommenterades ”svordomsoseden”.<br />
Man menade att oseden att svära ”härjar våldsamt” <strong>och</strong> att denna<br />
sed ”förråar karaktären <strong>och</strong> avtrubbar känslan för vad som är vackert <strong>och</strong><br />
värdigt”. Situationen beskrevs som oacceptabel, <strong>och</strong> man förespråkade ett ”korståg”<br />
mot svordomarna. 64 Resonemanget fördes vidare till den allmänna hållningen:<br />
ungdomarna sades uppvisa en ”retsam nonchalans”. Slutligen utmynnade<br />
artikeln om svordomar i ett resonemang kring värdet av att de yngre visar respekt<br />
för de äldre:<br />
Det är inte fråga om att söka påtvinga ungdomen en stram militär disciplin<br />
eller skapa ett kyligt vacuum mellan den <strong>och</strong> de äldre, men det gäller att<br />
lära den förstå, att gammal är ändå äldst. Den, som ingenting eller mycket<br />
litet vet om livet <strong>och</strong> dess erfarenheter, skall veta att visa nödvändig respekt<br />
för den, som stiftat bekantskap med dess olika sidor under mer eller mindre<br />
gynnsamma omständigheter (Tfsl 1937/2:22).<br />
Att undvika ett visst språkbruk kunde alltså vara ett sätt att visa respekt för de<br />
äldre. Genom att tala väl kunde man dessutom visa respekt för samhällsordningen<br />
i stort. Det blev tydligt i den kampanj mot svärjande <strong>och</strong> råhet i tal<br />
<strong>och</strong> uppträdande som ett antal organisationer startade i mars 1938. Representanterna<br />
kom från bland annat Sveriges allmänna folkskollärarförening, Folkskolans<br />
vänner, Sveriges scoutförbund, KFUM <strong>och</strong> en stor mängd kristna organisationer.<br />
I ett cirkulär, återgivet i Svensk lärartidning, framställdes språket som<br />
avgörande för den nationella kulturens fortbestånd:<br />
Vid bedömandet av ett lands kulturella ståndpunkt spelar tal <strong>och</strong> uppträdande<br />
en stor roll. Hur stor ordets makt över tanken är, visar i synnerhet<br />
historien om olika folks <strong>och</strong> folkklassers undergång. Ständigt upprepade råa<br />
ord måste därför förr eller senare skapa råa gärningar, förgifta samvaron<br />
<strong>och</strong> så småningom undergräva den andliga stormaktsställning, som vårt<br />
land i vissa avseenden anses inneha (Slt 1938/46:1238).<br />
Ordförande i kampanjen var överlärare Gustaf Waare-Grape, som i en artikel i<br />
Svensk lärartidning utvecklade sina tankar om den tilltagande råheten. Waare-<br />
Grape menade att problemen framförallt omfattade de unga. De som nått medelåldern<br />
skulle möjligen inte påverkas så mycket, men råheten ”strör ett farligt<br />
andligt gift över barn <strong>och</strong> ungdom <strong>och</strong> utgör alltså framförallt en fara för framtiden”<br />
(Slt 1938/48:1312, min kurs). Genom att problemet var begränsat till barn<br />
64 Detta korståg skulle för övrigt även utsträckas till slangen.<br />
95