Finlands Svenska Centralidrottsförbund - Urheilumuseo
Finlands Svenska Centralidrottsförbund - Urheilumuseo
Finlands Svenska Centralidrottsförbund - Urheilumuseo
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
omfattning idrottsverksamheten hae i vårt land. Enligt tilIgängliga uppgifter<br />
vae de centrala idrottsförbundens sammanlagda medlemstal ultimo<br />
1969 ca 1.400.000 personer. HärtilI kommer ett antal specialförbund, skolidrotr,<br />
idrotr för handikappade o. s. v. Idrottsföreningaroas antal var vid<br />
samma tidpunkt ca 6.500. Arligen aerangeras omkring 130.000 skilda<br />
tävlingstilIfällen med omkring 2.600.000 deltagare. 1 riksskidningen deltar<br />
över 1 miljon medborgare, antalet enskilda prestationer rör sig mellan<br />
15 och 20 miljoner. Enligt företagna undersökningar utövar 35-38 %<br />
av landets befolkning idrott eIler någotsånär regelbunden motion i någon<br />
form.<br />
Ovanstående ofullständiga uppgifrer är endast axplock avsedda att i någon<br />
mån belysa idrottens nuvarande omfattning. Men om vi ser på idrottsrörelsen<br />
- ragen i vidaste bemärkelse - mot bakgrunden av ovanstående<br />
siffror samt beaktar de ekonomiska resurser, som igånghållandet av denna<br />
verksambet kräver, så framstår behovet av en grundligt genomtänkt långsiktsplan<br />
och en vettig helhetslösning som en nödvändighet.<br />
* * *<br />
Den finlandssvenska idrottsverksamheten är en del av den ovan skisserade<br />
idrottsrörelsen. Den måste självfallet - speciellt i fråga om tävlingsidrott<br />
- på lämpligt sätt anpassas tili landets övriga idrottsliv.<br />
På grund av såväl politiska som språkliga orsaker har idrottslivet i vårt<br />
land i över 50 år varit splittrat och uppdelat på flera central- och specialförbund.<br />
Tidvis hae detta lett tilI avbrott i förbindelserna mellan parterna<br />
på ett sätt, som inte varit tilI heder för vårt land. Alla försök tili samgående<br />
i t. ex. ett enda srarkt riksidrottsförbund har tillsvidare varit förgäves.<br />
För de finlandssvenska idrottsförbunden har dessa år dock inneburit en<br />
tid av inre sammanhållning och trivsel inom de egna leden. Några svårigheter<br />
i samarbetet eIler avbrott i förbindelserna med motsvarande finskspråkiga<br />
förbund har inte heller förekommit. Tvärtom kan man säga, att<br />
med övriga förbund och då speciellt med SVUL och dess medlemsförbund<br />
ett gOtt och givande samarbete utvecklats ocb upprätthållits.<br />
När nu frågan om ett enande av landets idrottsliv genom samgående<br />
i en cencralorganisation på initiativ av Statens Idrottsråd på ny tt aktualiserats,<br />
kan man kanske göra gällande, att de finIandssvenska idrottsförbunden,<br />
sett ur finlandssvensk synvinkel, icke hae särskilda skäl att påskynda<br />
en sådan utveckling. Om man emellertid ser på det hela utgående<br />
från vilken lösning som är den bästa för hela landets idrottsliv, får frågan<br />
ett annat perspektiv.<br />
Statens Idrområds planeringssektion har i sitt andra delbetänkande skis-<br />
8<br />
serat upp alteroativa lösningar för ett samordnande av <strong>Finlands</strong> idrottsliv,<br />
utan att dock komma med ett klart definierat förslag. Ärendet har<br />
nu överlämnats tilI de centrala idrottsorganisationeroa, som före utgången<br />
av 1971 har att ta slutlig ställning tilI frågan .När detta skrives i början<br />
av januari d. å. har en första förberedande kontakt mellan förhandlingsparteroa<br />
ägt rum.<br />
För CIF och dess medlemsförbund kan det bli fråga om, att under vissa<br />
förutsättningar ansluta sig till den större enhet, som en riksorganisation<br />
skulle innebära. När och om en sådan kommer att bildas är forrfarande<br />
höljt i dunkel. Ett samgående i en riksorganisation kan knappast ske på<br />
annat sätt, än att samtliga nuvarande cencraIförbund upplöses. Samma förfaeande<br />
måste synbarligen tillämpas becräffande specialförbunden.<br />
* * *<br />
Om ett samgående överhuvudtaget blir aktuellt, förefaller det sannolikt,<br />
att detta kommer att ske etappvis - under en övergångstid, som nu<br />
är svår att förutsäga.<br />
En viktig fråga är idrottens ekonomiska villkor i samband med en eventuell<br />
nyorganisation. 1 detta sammanhang blir det också fråga om statens<br />
myndighetsfunktion och dess uppgifter inom idrottsadministrationen<br />
samt idrottsorganisationeroas ställning i förhållande tiIl de statliga organen.<br />
Ett alteroativ, som vi inte helt kan frånse, är en långt driven statsdirigerad<br />
idrott (som på sina håll har starka förespråkare). Jag är dock överrygad<br />
om, att en överväldigande del av idrottsfolket har den uppfattningen,<br />
att idrottsrörelsen i vårt 1and fortfarande bör bäras upp av fristående och av<br />
staten obundna organisationer samt att denna grundförutsättning för 1andets<br />
idrotts1iv icke får rubbas. Detta utes1uter givetvis icke en vi ss statlig<br />
insyn i organisationernas verksamhet. Även om det är rea1istiskt att utgå<br />
ifrån att statens andel av idrottsadministrationen inom vissa sekrorer kommer<br />
att växa, bör vi ha klart för oss, att det är föreningarna och de<br />
frivilIiga, oavlönade, ideellt arbetande ledaroa, som gjort ocb gör ovätderliga<br />
insatser för att ge människorna möjlighet till idromutövning.<br />
Utan dem hade idrottsrörelsen aldrig nått den omfattning som den har. 1<br />
den mån statliga ingrepp i idrottsadminiscrationen är nödvändiga, bör de<br />
få en sådan utformning, att det frivilliga, ideella arbetet blir bestående.<br />
Mellan de två ytterligheterna, en långt driven statsdirigerad idrott eIler att<br />
allt förblir vid det gamla, ligger många möjligheter. Nya alteroativ kan<br />
föras fram under förhandlingarnas gång. Under förutsättning att de synpunkter,<br />
som vi från CIF:s sida i olika sammanhang redan tidigare framfört,<br />
blir beaktade, kommer vi att förhålla oss positivt tilI åtgärder, som<br />
kan stärka och ena landets idrottsliv.<br />
9