Pärm Sv6 - Upplands-Bro Kulturhistoriska Forskningsinstitut
Pärm Sv6 - Upplands-Bro Kulturhistoriska Forskningsinstitut
Pärm Sv6 - Upplands-Bro Kulturhistoriska Forskningsinstitut
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Mycket kasdun, våt sommar.<br />
Mycket vitväppling, våt sommar.<br />
Mycket mask på asparna, våt sommar.<br />
Det var en gumma som hade två döttrar en äkta och en styvdotter. De skulle spinna tov. Den<br />
äkta dottern fick riktig tov att spinna, medan styvdottern bara fick skakfall. Då hände sig att<br />
kungen kom förbi. Han undrade varför styvdottern satt på taket och spann. Hon är så duktig att<br />
hon kan spinna guldtråd av lera och långhalm. Kungen tog henne med till slottet och stängde in<br />
henne i en kammare med ett ämbar lera och ett fång långhalm. Flickan satt där och grät det<br />
värsta hon orkade. Då kom en liten gubbe och gav henne ett par handskar. Då skulle hon kunna<br />
spinna guldtråd, men om hon inte innan kvällen kommit på vad gubben hette, måste hon gifta<br />
sig med honom. Kungen var ute i skogen och red och fick se en liten gubbe dansa runt en sten<br />
och sjunga. Flickan sitter i buren och gråter, hon vet inte att jag heter Titteliture. Kungen<br />
berättade om sin upplevelse för flickan. När den lilla gubben kom till flickan på kvällen sa hon:<br />
-Här har du handskarne, Titteliture. Gubben blev rasande och for upp genom taket.<br />
Skämtsaga från Skefthammar. Jag hade oxe. Han var så bred mellan hornen, att pojkarna inte<br />
kunde höra varandra, när de stod vid vardera hornet. Han var så stark, så jag kunde köra malm<br />
med honom, när han bara var I I veckor. När jag slakta den fick jag 5 famnar grynkorv, 4<br />
famnar blodkorv. En gumma fick en korv och den kördes hem på drög av två par oxar. Sen<br />
kom gumman bort i korven. Trehundra personer gick skallgång efter henne innan de hitta<br />
henne i korven.<br />
Åtta par stövlar fick jag av öronen. 12 kärringar bredde ut våmben och 2 sockenskräddare skar<br />
ut korv åt mej. Hornen sålde jag till en svarvare i Östhammar för 3 00 kronor. Av talgen gjorde<br />
jag ljus. Ett ljus fick skomakaren i Alunda. Det brann i 9 månader. Låren måste j ag koka i en<br />
sjudarepanna, så stora var dom.<br />
Så hade jag en galt också. Han växte så stor att han inte fick rum i svinstian. Jag måste ställa<br />
den i ladugården och ge den mat på logen. Men han växte ändå, så borsten växte ut genom taket. Så<br />
klöv jag borsten och fick 2 par störar av vart borst. 2000 par störar fick jag. Från Vänge berättas om<br />
Luslasse, att han hade en ladugård, som var så stor att om en ko betäcktes i ena hörnet, så kalva hon<br />
innan hon kom till det andra. Ladugården var så hög, att om byggmästaren tappa en yxa från taket,<br />
där det var ett svalbo, så hann svalan ruva och kläcka ungarna innan yxan kom till marken. Han<br />
hade också en gryta, som var så stor, att han kunde koka på ena sidan och åka skridskor på andra<br />
sidan samtidigt.<br />
Som bekant har det funnits gott om spelmän i Uppland. Särskilt bland dem som varit huvudet<br />
högre än andra har legenderna vuxit sig frodiga. De flesta sägnerna handlar inte bara om deras<br />
musik utan också om deras förmåga att trolla och förvända synen på folk. Jätten bland spelmännen<br />
var Byss-Kalle och hans samtida Gulamåla-Viten. Båda spelade nyckelharpa. Gulamåla-Viten<br />
hette Jan Ersson och föddes i Gålamåla by i Valö socken 1799. Gulamåla är naturligtvis en<br />
förvrängning av Gålamåla och Viten lär han fått heta eftersom han åkte efter en vit häst. Han<br />
brukade en gård tillsammans med fadern. Gården hade gått i släkten i flera generationer. Han var<br />
gift två gånger, först med Maja Ersdotter och sedan med Brita Perdotter och han hade inalles 7<br />
barn. Han gick i kyrkan, deltog i husförhör och nattvardsgång. Hans liv var sålunda enkelt och<br />
vardagligt.<br />
Men såg man den vita hästen, tänkte man inte, nu kommer bonden i Gålamåla. Nej, nu kommer<br />
spelmannen och trollkarlen, hjälten i hundra äventyr. En del såg honom med ett leende, andra med<br />
en ilning av skräck, beroende på vilka upplevelser man haft tillsammans med honom. Han var glad<br />
och pratsam. Hästen visste att den skulle stanna om han mötte någon på vägen, för Viten ville ha en<br />
pratstund. Den jovialiske körkarlen med sitt rödbrusiga ansiktet och vackra bruna hår hade ofta<br />
något roligt att berätta. Man vågade inte annat än stanna, för Viten var mer beryktad som trollkarl<br />
än som spelman. När han skulle på spelning, tog han tre droppar av en stark vätska. Den var så<br />
stark att dropparna hoppade om varandra i glaset.<br />
En gång satt han i andra tankar, när hans skulle köra en fora till Gävle. Det bar sig inte bättre än<br />
att han körde i diket. Han måste vänta på nästa forbonde och be om hjälp. Det råkade vara en<br />
46