REGISTER ÖVER GÅRDAR, TORP OCH BACKSTUGOR I LARV ...
REGISTER ÖVER GÅRDAR, TORP OCH BACKSTUGOR I LARV ...
REGISTER ÖVER GÅRDAR, TORP OCH BACKSTUGOR I LARV ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>REGISTER</strong> <strong>ÖVER</strong> <strong>GÅRDAR</strong>, <strong>TORP</strong> <strong>OCH</strong> <strong>BACKSTUGOR</strong> I <strong>LARV</strong><br />
Sidhänvisning till förteckning bak i häftet<br />
1881-1896 1897-1915<br />
1. Komosse ell. Lilla Snipen Heda<br />
2. Snipen Heda 351 330<br />
3. Stora Heden Heda 340 319<br />
4. Lilla Heden Heda 339 318<br />
5. St Heden Backstuga Tån Heda 341 321<br />
6. Liden Heda 341<br />
7. Fiskaretorpet Heda 343 323<br />
8. Björsö Heda 352 332<br />
9. Piggebacken Heda 353 333<br />
10. Harabacken Heda 285 265<br />
11. Kvarnbacken Heda 348 327<br />
12. Siggesmad Heda<br />
13. Storemad Larv<br />
14. Hagen Heda 354 335<br />
15. Backstuga under Hagen Heda 355<br />
16. Holmen Heda 356 340<br />
17. Holmen Torp Heda 357 342<br />
18. Öjorna Heda 355 338<br />
19. Käppabacken u Hubo Larv<br />
20. Porsmaden Slättås se not 1<br />
21. Långöhall Backstuga Kulla 366 360<br />
22. Långöhall Torp Kulla 365<br />
23. Östtorp ”Katos” Kulla 367 361<br />
24. Kolöjorna Kulla 364 358<br />
25. Kolöjorna Kulla 366-367 362<br />
26. Sandliden Kulla 360<br />
27. Harslätt m. Häddorna Kulla 362 356<br />
28. Slongö Kulla 371-372 364<br />
29. Orrebacken Malmened se not 2<br />
30. Lunnakulle Backstuga Kulla 360 354<br />
31. Lunnakulle Kulla 358 351<br />
32. Lunnakulle Kulla 359 352<br />
33. Syttorp Kulla 373 368<br />
34. Okänt<br />
35. Okänt<br />
36. Soldattorp Kulla 390 383<br />
37. Goda-Kajsa Kulla 382 376<br />
38. Carl Larsons Lotta Kulla 386 379<br />
39. Halta-Kajsa Kulla 361-366 360<br />
40. Stora Onsjö Kulla 376 370<br />
41. Tingshus Kulla 378 372-374<br />
42. Garveri Kulla 381 378<br />
43. Stora Onsjö Kulla 379 373<br />
44. Sikan Kulla 385<br />
not 1. Se Slättås rote sid 169 resp. 158<br />
not 2. Se Malmeneds rote sid 453-454 resp. 438
NR 1<br />
HEDA <strong>OCH</strong> KULLA ROTE<br />
KOMOSSE ELL. LILLA SNIPEN HEDA ROTE<br />
Omkring Stora Heden låg flera små ställen. Vid Komosse som var torp till<br />
säteriet finns grunden av en liten stuga och en ladugård. De låg på var sin sida<br />
om vägen som går in till Stora Heden. Stugans grund mäter cirka 3,50 x 6,50.<br />
Här bodde till 1868 torparen Johannes Larsson och Cajsa Johansdotter. De<br />
flyttade till USA.. Torpet försvann i slutet på 1800-talet. Marken tillhör idag<br />
Gösta Olsson, Trädgården. (se Ryds rote nr 25).<br />
NR 2<br />
SNIPEN HEDA ROTE<br />
Snipen har varit torp under Stora Heden, vilket man kan läsa i Larvs<br />
Hembygdsbok. Ägareförhållandena på Stora Heden var tydligen komplicerade i<br />
slutet av 1800- och början av 1900-talet.<br />
Till Snipen kom som torpare Gustav Andersson och hans hustru Anna-Greta<br />
Johansdotter på 1850-talet. De fick barnen Anders Johan, Klara Kristina och<br />
August. Anders Johan gifte sig 1878 och flyttade via Liden till Kvarnbacken<br />
(se nr 11). August flyttade till Storegården (se nr 15 Ryds rote). Han gifte sig<br />
med Matilda Lundborg, som en tid var lärare i Ryd.<br />
Från 1902 till 1908 brukades gården av Anders Nilsson och hans hustru Maja-<br />
Stina Jakobsdotter. De flyttade härifrån till Sulevad (se Ryds rote nr 12).Nu<br />
bodde Klara Kristina med sin son Klas Adolf kvar. Hon flyttade till Mjäldrunga<br />
1908 och Klas Adolf brukade gården. Han flyttade 1916 till Mjäldrunga.<br />
1916-17 brukades gården av Frans Oskar Augustsson och hans hustru Anna<br />
Katarina Tid samt fyra barn. De inflyttade från Edsvära och återvände dit.<br />
1920 köpte Arvid och Astrid Jonsson torpet av Ljunggren. De kom från<br />
Enebacken, Trävattna resp. Finnestorp, Ryd (se Ryds rote nr 34) och de fick 6<br />
barn: Ing-Mari f.1922, Maj-Britt f.1924, Nils f.1926, Egon f.1934, Gun f.1936<br />
och Sture f.1941.
Sonen Nils blev sjuk och gick bort 1944, en svår tid för familjen, berättar<br />
dottern Ing-Marie. Hon talar också om hur hennes föräldrar arbetade och<br />
strävade för familjens försörjning. De var på St. Heden och arbetade när så<br />
behövdes. Arvid körde i skogen åt Domänverket och skodde då och då hästar.<br />
Astrid var flitig vid symaskinen. Ing-Marie minns mycket väl, hur man kom<br />
med en bunke randigt eller vitt bomullstyg och ville få sytt vardagsskjortor. Det<br />
blev nog en 6-7 stycken av varje bunt, tror Ing-Marie. Vid begravningar bakade<br />
Astrid tårtor och de skulle vara garnerade med kors av mörk glasyr, gjord av<br />
florsocker och kakaopulver. Barnen fick naturligtvis tidigt hjälpa till och Ing-<br />
Marie flyttade hemifrån 16 år gammal för att kunna tjäna någon krona. Hennes<br />
mor blev ledsen och tyckte att Ing-Marie var alldeles för ung. Arvid gick bort<br />
1978. Astrid bodde inte kvar utan bodde växelvis hos sina barn en tid till hon<br />
kom in på vårdhem. Hon gick bort 1986. Egon, som övertagit Finnestorp (se nr<br />
34 Ryds rote), övertog också Snipen. Huset hyrdes ut något år men användes<br />
också av Inger och Egon medan de reparerade huset i Finnestorp. Husen på<br />
Snipen är numera sålda till Dick och Kerstin Aspenstet, som bor här på<br />
somrarna. de arbetar båda i Alingsås. De är mycket omtyckta, som grannar.<br />
Dick är en skicklig naturfotograf och han ses tidiga morgnar ute för att leta<br />
motiv.<br />
NR 3<br />
STORA HEDEN HEDA ROTE<br />
Nedtecknat av Ulla-Britta Andersson<br />
Stora Heden, en av de äldsta gårdarna i Larvs kommun, med anor från 1600talet.<br />
Förr räknades gården som en av de mäktigaste, en av de 3 säterierna som<br />
då fanns i Larv, med en herrgårdsliknande byggnad. Förr fanns det även tre<br />
intilliggande torp, vilka idag är rivna men dessa boplatser finns ”märkta”. På<br />
gården finns en gammal byggnad kvar, det s.k. magasinet. Det ligger omgivet<br />
av det gamla vårdträdet Asken, mitt på gården. ”Magasinet” användes förr även<br />
som boningshus.<br />
I den s.k. kammaren i den gamla mangårdsbyggnaden kunde man förr finna<br />
ett s.k. ”lönnrum”, som fanns under golvtiljorna. Ingen kunde ana att det fanns<br />
ett sådant rum, mycket väl fördolt. Om det behövdes fanns det även lämmar,<br />
som man kunde sätta upp för fönstren. Detta rum användes bl.a. för att ”gömma<br />
människor” för ev. faror.<br />
Själva mangårdsbyggnaden tillhör en av de längsta byggnaderna i kommunen<br />
med sina 22 meter. Att byggnaden är mycket gammal kan man bland annat se<br />
på de gamla tjocka handtimrade ekstockarna som är väggar i alla rum samt på<br />
alla bärande delar, vilka kan beses på vindsutrymmena. Huset är ett gammalt<br />
korsvirkeshus. På byggnaden kan man även se tre skorstenar, vilket vittnar om<br />
att det funnits tre eldstäder. Tidigare fanns även tre ingångar på husets<br />
framsida.<br />
Förr ägdes Stora Heden främst av adelssläkter. Själva mangårdsbyggnaden<br />
användes mer som paradvåning för fester o.dyl.
Alfred Linnarssons son Hugo, f.1890, ägde Stora Heden några år, innan<br />
Alfred övertog den 1921 som sterbhus och konkursbo. Alfred, f.1857, gifte sig<br />
1883 med Matilda, f.1862, f. Karlsson, fick tio barn. Under Hugos tid anlades<br />
en fin trädgård med bl.a. många fruktträd. Alfred innehade gården till sin död<br />
1929. Bröderna Valdner och Elof Linnarsson övertog skötseln av Stora Heden<br />
tills Valdner gifte sig 1937. Elof brukade då gården tillsammans med sin mor<br />
Matilda och systern Maria.<br />
Elof Linnarsson, f.1902, gifte sig 1946 med Svea, f.1912, f. Johansson, från<br />
Sörby församling, Floby. Makarna Linnarsson bosatte sig på Stora Heden 1947.<br />
Huset hade då genomgått en mindre renovering av halva mangårdsbyggnaden.<br />
Matilda bodde tillsammans med dottern Maria i halva huset. Under alla år<br />
brukades Stora Heden som sterbhus fram till Matilda avled 1956 (94 år). Elof<br />
övertog hela gården 1958.<br />
Vid denna tiden skulle själva mangårdsbyggnaden genomgå en renovering.<br />
Det blev då diskussion på Landsantikvariatet, Skara, om man överhuvudtaget<br />
skulle få restaurera byggnaden eftersom ”den fick ej röras”. Man ansåg att<br />
mangårdsbyggnaden skulle ”stå som paradvåning”, precis som förr. Så<br />
småningom gav myndigheterna med sig att en restaurering fick göras under<br />
vissa villkor. Bland annat fick varken exteriör eller interiören rubbas alltför<br />
mycket, vissa typiska detaljer skulle bevaras. Huset är s.k. minnesvårdat.<br />
Elof och Svea fick sju barn: Ulla-Britta, Elisabeth, Margareta, Lennart, Dan-<br />
Åke, Sven-Erik och Göran. Elof innehade gården till 1979, då sonen Lennart<br />
med hustrun Inger övertog den. Lennart och Inger har tre barn: Marie, Terese<br />
och Daniel. En son, Martin dog när han var ett år. I samband med överlåtelsen<br />
av gården flyttade Elof och Svea till Falköping. Svea avled 1986, Elof 1992.<br />
Makarna Elof och Svea gjorde Stora Heden till ett hem, där alla kände sig<br />
välkomna, dörren stod alltid öppen. Många har avnjutit mat, dryck och logi hos<br />
dem. Under årens lopp har även många pigor och drängar hjälpt till på gården.<br />
Gården är ej belägen vid allfartsvägar utan i skogsbygden, men ändå med<br />
mycket grönområden.<br />
Förr brukades gården mycket manuellt, några moderniteter fanns ej i den<br />
omfattningen. Typiskt för gården var det stora antalet hästar som<br />
huvudsakligen användes som arbetshästar. Under 1950-talet kunde man ett par<br />
gånger om året se en samling bönder som kom med sina hästar till Stora Heden<br />
för att ”sko hästar”. Någon av de gamla hästarna användes även till ”ridning”,<br />
dels av de egna barnen, dels av syskonbarn m.fl. Även hästar är kloka djur. Vid<br />
ett tillfälle när Elof var ute på åkern och höll på att kalka åkrar, råkade han få<br />
kalk i ögonen, vilket var förenat med fara. Hästen ”insåg” faran, travade hemåt.<br />
Tack vara hästens kloka ingripande kom Elof under snabb läkarvård och synen<br />
kunde räddas. 1952 gjorde traktorn sitt intåg i jordbruket.<br />
Elof var mycket varmt kristen med de kristna idealen som sin stora förebild i<br />
livet. Hans stora intresse var när han själv fick bege sig ut på sina s.k.<br />
”predikoresor”. Under många år var Elof ordförande och föreståndare för<br />
Trevattna fria församling. På Stora Heden fick Svea också ge uttryck för sitt<br />
stora trädgårdsintresse med mycket blomstrande trädgårdsanläggningar och<br />
stora grönsaksodlingar.<br />
Under några somrar på 1960-talet tog Svea och Elof även emot stadsbarn,<br />
som kunde få njuta av det ”fria livet” på landet, hur det var att leva på en<br />
gammaldags bondgård.
I dag drivs Stora Heden under helt andra förutsättningar, helt efter moderna<br />
principer. Men den gamla byggnaden finns kvar.<br />
NR 4<br />
LILLA HEDEN HEDA ROTE<br />
Torpen under Stora Heden har tydligen avskilts och fått nya ägare i och<br />
med att Stora Heden delades vid arvskifte och dyl. Lilla Heden hade tillfallit<br />
Anders Gustav Andersson och hans hustru Stina Svensdotter på 1860-talet.<br />
de fick 8 barn varav någon dog i späd ålder. Hustrun Stina dog 1871.<br />
Troligen fick äldsta dotter träda i sin mors ställe. Yngsta sonen var bara 5 år.<br />
1895 dog Anders Gustav och gården drevs nog som sterbhus tills sonen<br />
Alfred övertog gården. Kvar bodde också hans bröder Sven och Efraim. De<br />
gick bort 1911 och 1919. En av döttrarna flyttade till USA, en till Fyrunga<br />
och en till Vilske Kleva den senare var gift Karlsson. Hennes son Zackarias<br />
Karlsson ärvde sedan en del av gården av sin morbror Alfred, när han gick<br />
bort 1940. Karl Thiel, Floby köpte av de övriga arvingarna resterande del av<br />
gården. Det sägs att Alfred tidigare velat sälja sin gård, bl.a. till Arvid och<br />
Astrid Jonson på Snipen för 12000 kr, men de vågade inte göra en så stor<br />
affär. Alfred hade haft flera hushållerskor. Den sista var Ester Andersson<br />
från Fiskartorpet, som nu vid hög ålder bor i en servicelägenhet i Floby. Hon<br />
berättar att vid begravningen efter Alfred hölls minnesgudstjänsten på<br />
Fiskareheden. Huset på Lilla Heden var så dåligt att det inte gick att vara<br />
där.<br />
Zackarias Karlsson och Karl Thiel sålde sedan gemensamt hela Lilla<br />
Heden till prästgårdsarrendator Linus Jakobsson, Larv och handlande John-<br />
E Johansson, Valeberg (se nr 12 Valebergs rote). Se köpekontrakt här<br />
bredvid. Detta var 1942 och under andra världskriget. Linus och John-E<br />
anställde genast folk, som högg gengasved. Till hjälp hade de bl.a. Nils<br />
Jonsson från Snipen. Den uppodlade marken hade de utarrenderad bl.a. till<br />
Hilmer och Verner Johansson, Trävattna.<br />
Boningshuset, som man minns var en lång länga, och ladugården låg på var<br />
sin sida om vägen. De var i mycket dåligt skick och revs ganska omgående.<br />
Källaren fanns dock kvar och Sven Lindberg minns en gång, när han sådde<br />
gödning i närheten, hur en kviga försvann ur han åsyn och han fruktade det<br />
värsta. Hon hade ramlat ner i den djupa källaren, men kunde själv ta sig upp<br />
i källartrappan. Källaren fylldes sedan igen.<br />
1958 såldes marken på offentlig auktion, som hölls av Albert Leverin,<br />
Levene. Linus Jakobssons son Ingemar och hans svärson Nils Fahlström<br />
köpte den för 81 500 kronor. De hade en tid betesdjur där. 1975 delade de på<br />
marken. Sven-Erik Linnarsson, St. Heden arrenderade jorden ett par år och<br />
numera arrenderar hans bror Lennart Linnarsson. Ingemar sålde sin del till<br />
sin son Mats 1993. Nils Fahlström köpte till den s.k. Skarakil 1:1, en mark<br />
på 24 har för 135 000 kronor av kommunen. Larvs kommun hade köpt<br />
marken 1932 av Edsmärens skifteslag.
NR 5<br />
STORA HEDEN BACKSTUGA (TÅN) HEDA ROTE<br />
Detta var en backstuga där det sägs ha bott en skomakare, som kallades Håla-<br />
Johan. Han dog 1873 och hustrun Maja 1874. Från Piggebacken inflyttade<br />
änkan Anna-Stina Svensdotter med två barn 1874. Dottern Klara flyttade redan<br />
1877 till Björsö och sonen Anders-Gustav flyttade till USA 1888. Anna-Stina<br />
bodde kvar här till sin död 1903. Spår efter grund och källare finns ännu kvar.<br />
Grunden mäter ca 7 x 4,5 meter och huset hade stensatt murning.<br />
NR 6<br />
LIDEN HEDA ROTE<br />
Soldaten Johan Svensson Rask bodde här redan 1860. Han dog 1874 och hans<br />
hustru Anna Kajsa Andersdotter dog 1878.Efter kom Anders Johan Gustavsson<br />
och hans hustru Anna Charlotta Johansdotter från Snipen. De flyttade efter två<br />
år till Kvarnbacken 1880.<br />
Under något som är nämnt som Liden backstuga finner vi Anders Johansson<br />
och hans hustru Annika Andersdotter redan 1860. Anders dör 1881. Annika<br />
levde som änka i tio år. Dottern Charlotta flyttade till Ullene 1884 och efter<br />
dessa har ingen bott här.<br />
Enligt Larvs Hembygdsbok var alla hus på torpen mycket torftiga och var i<br />
det närmaste helt fallfärdiga. Vi har idag inga möjligheter att förstå, hur fattigt<br />
det var vid den här tiden.<br />
NR 7<br />
FISKAR<strong>TORP</strong>ET HEDA ROTE<br />
Fiskartorpet var också ett torp under Stora Heden. Här bodde 1861 Johannes<br />
Jansson med hustrun Stina Lisa. Han dog 1870 och hustrun och barnen flyttade<br />
till Floby.<br />
1870 inflyttade från Evatorp Johan Andersson och Johanna Johansdotter. De<br />
hade tre barn när de 1876 flyttade till Edsvära.<br />
Karl Peter Lindström och hans hustru Anna-Greta Jonsdotter kom från Slongö<br />
Häddorna 1876, men flyttade till Björsjö 1881.De efterträddes av Per Gustav<br />
Jonsson och hans hustru Johanna Charlotta Andersdotter 1883. Per Gustav<br />
Jonsson kom från Björnholmen (se Valebergs rote nr 10) och Johanna<br />
Charlotta Andersdotter från Kaggården, Slättås (se nr 37 Slättås rote). Till<br />
Kaggården flyttade familjen 1886.
Härefter finner vi Anders Andersson och hans hustru Anna Stina<br />
Johansdotter. De kom från Trävattna 1890 och hustrun flyttar till Slätten<br />
efter makens död 1909. Deras son Oskar Linus Alexander Andersson och<br />
hustrun Anna Maria Sjögren brukar stället till 1916, då de flyttar till<br />
Trävattna.<br />
1918 kom Karl Adolf Andersson 1883-1954 som var född på Kvarnbacken<br />
och hans hustru Elin Maria Gustavsson 1886-1975, från Edsvära. De blev<br />
ägare till stället 1920. De fick tre barn, Ester f.1910, Sven f.1911 och Maja<br />
f.1916. Ester som bor i servislägenhet i Floby kan berätta att boningshuset<br />
var mycket gammalt och dåligt. Adolf och Elin planerade att bygga ett nytt,<br />
men det var inte så lätt, ont om pengar, som det var. Det tog från 1924 till<br />
1929 innan man sparat ihop pengar och virke att bygga för. Ester berättar<br />
hur man bl.a. kärnade smör och gick till affären i Ryd och sålde. Naturligtvis<br />
var det också skogsarbete som gällde. Det var många som arbetade i<br />
kronoparken. Ester berättar också att det var Gusten Persson, Karl Olsson,<br />
Ture Olsson och Karl Larsson, byggmästare från bygden, som uppförde<br />
stommen till huset. Detta arbete kostade 600 kronor. Inredningen utfördes<br />
sedan av Artur Johansson, Sulevad.<br />
Ester och Maja fick var sin son, Tore f.1930 resp. Sven-Erik f.1934. De<br />
växte upp som bröder på Fiskartorpet. Ester gifte sig med Nils Ek och<br />
flyttade till Ugglum, Maja med Artur Johannesson och de flyttade till<br />
Småland. Sven gifte sig med Elsa Brink. De arrenderade flera olika gårdar<br />
av kronan för att 1959 överta arrendet på Kvarnbacken av Svens farbröder.<br />
Adolf gick bort 1954 men dottersonen Sven-Erik var kvar och brukade<br />
gården tills han gifte sig och flyttade. Sven och Elsa köpte då gården. Elin<br />
bodde själv kvar på Fiskartorpet till sin död 1975, utom sista tiden då hon<br />
vistades på Gudmundsgården. Huset stod sedan obebott. Sven och Elsa stod<br />
i begrepp att flytta dit, men innan dess gick Sven bort 1976. Dottern Birgitta<br />
ärvde då Fiskartorpet efter sin far. Hon sålde huset till Frost , som var<br />
snickare och reparerade en del på huset. Han sålde sedan till Peter<br />
Lorensson, som bor där nu.<br />
Det gamla boningshuset, som är ett av de äldsta i Larv, har bevarats och<br />
ägs nu av Ryds Hembygdsförening. Birgitta har sålt marken till bröderna<br />
Kjell och Åke Bender 1990. Jorden arrenderas av Egon Jonsson, Finnestorp.<br />
Marianne Lundmark har ett minne från ett barndop, antagligen 1934, då<br />
hon fick följa med prästen, som grindvakt, när han for till Fiskartorpet. Det<br />
fanns många grindar på den tiden genom kronoparken men det Marianne<br />
minns bäst var de 18 sorters kakor, som det bjöds på. Det var naturligtvis en<br />
omöjlighet att orka med alla. I samband med detta minne berättar Gösta<br />
Johansson hur han, en gång som grindvakt åt fiskhandlaren var lovad 1 kr<br />
för besväret. Fiskhandlaren hade pakethållare på bilen och såg inte att<br />
fisklådan råkat kom på sned och att sillen trillade ut en efter en. Det blev till<br />
att gå tillbaka, plocka upp sillen, tvätta av den nödtorftigt i bäcken och<br />
fortsätta. När rundan var färdig fick inte Gösta sin krona, utan betalningen<br />
blev ett kilo sill till Göstas stora besvikelse.
NR 8<br />
BJÖRSJÖ HEDA ROTE<br />
1862 köptes Björsjö av Andreas Andersson och hans hustru Magdalena<br />
Svensdotter. Deras dotter Augusta Sofia Andreasdotter född 1868 gifte sig<br />
med August Johansson, född 1859 i Larv. De övertog gården 1896. De fick<br />
barnen Märta, Hilda, Ester Matilda, Karl, Anna och Samuel. Märta flyttade<br />
till Skattegården Karlsberg. Hilda dog i späd ålder. Ester Matilda<br />
adopterades av släkt på Staffanshagen i Vånga. Karl utbildade sig till diakon<br />
och hamnade i Uppsala. Anna gifte sig med Oskar Gustavsson från<br />
Blackeryd och Samuel gifte sig med Ester Cecilia Tid, Ängabo och de<br />
övertog gården. De fick en dotter, Eleonor född 1933.<br />
Eleonor berättar, att det fanns två drängar som hette Ture och Harry i<br />
hennes barndom. Senare kom också Axel Gillgren, som var ett s.k.<br />
barnhusbarn. Han hade kommit till Krogstorp men trivdes inte där utan<br />
hamnade så småningom här på Björsjö. Han var kvar i några år, högg i<br />
skogen för domänverket, men hjälpte också till i jordbruket. Han blev sedan<br />
byggnadsarbetare hos Artur Johansson i Sulevad men bor numera i Karlstad<br />
och har fortfarande kontakt med Eleonor.<br />
I lillstugan på gården bodde tidvis flera olika personer. Bl.a. Luffar-<br />
Karlsson, som många i Larv minns. Han var dikesgrävare och dikade ut<br />
mossen på Björsjö. Han flyttade när arbetet var färdigt. Han vistades på<br />
Siggesmad den sista tiden före sin död.<br />
1919 byggdes ett nytt hus på Björsjö. För att få pengar till bygget såldes<br />
den s.k. Björsjömarken till domänverket för 6000 kronor. Samuel talade ofta<br />
om att hade de haft den marken kvar hade gården haft ett helt annat värde.<br />
Åkrarna var magra och svårbrukade. Mossen var ofta så vattensjuk att det<br />
var inget annat än lien som gällde. När slåttermaskinen kom hade hästarna<br />
”trygor (tôfflor) på fôttera” för att inte sjunka ner för djupt minns Eleonor.<br />
Det fanns många djur på gården, kor höns och grisar men framför allt hästar,<br />
ston som fick föl. Hundar hörde också till gårdens djurbestånd.<br />
Eleonor berättar också om Samuels intresse för stora bilar. Ford Custom<br />
och liknande. Han tyckte om att stoltsera med de blänkande vidundren.<br />
Detta tyckte mamma aldrig om säger Eleonor. Ester Cecilia fick<br />
hjärnblödning och vistades på sjukhem de två sista åren innan hon gick bort<br />
1978. Samuel blev ensam, men fick hjälp av Maj Johansson, Tomten,<br />
Karlsberg, på Eleonors inrådan. Han dog 1980 också av hjärnblödning.<br />
Eleonor som arbetar som servitris, bor i Skara och har en dotter, Rosita.<br />
Eleonor sålde gården med undantag av gårdstomten till Kjell och Åke<br />
Bender 1988. De har öppnat ett grustag och levererar sand till olika<br />
ändamål. Eleonor berättar att i sommar (1995) har det varit inbrott i huset tre<br />
gånger under loppet av fem veckor. Många kära saker som hon ärvt har<br />
därmed försvunnit.
NR 9<br />
PIGGBACKEN HEDA ROTE<br />
Litet torpställe under Björsjö. Hit inflyttade 1861 från Fiskartorpet<br />
Johannes Magnusson och hans hustru Anna Stina Svensdotter. De fick<br />
barnen Anna Kajsa f.1854, Klara f.1859 och Anders Gustaf f.1864. Mannen<br />
avled 1874 och hustrun och två barn flyttade till en backstuga under St.<br />
Heden. Dottern Anna Kajsa hade tidigare utflyttat till Edum Jonagården.<br />
1881 inflyttade från Fiskartorpet Karl Peter Lindström och hans hustru<br />
Anna Greta Jonsdotter samt fyra barn. De stannade bara två år sedan flyttade<br />
de till Kolöjorna. De var troligen de sista som bodde här.<br />
NR 10<br />
HARABACKEN HEDA ROTE<br />
Längre in i skogen låg ytterligare ett litet torpställe. Från Floby kom 1875<br />
Anders Johan Johansson och hustrun Matilda Petersdotter. De hade barnen<br />
August Alfred f.1865, Karl Johan f.1869 och Selma Josefina f.1872. 1885<br />
blev de i kyrkboken överflyttade till socknens fattiga. Idag finns endast lite<br />
rester av en grund på ca 5 x 8 meter, samt något äppelträd.<br />
NR 11<br />
KVARNBACKEN HEDA ROTE<br />
Kvarnbacken ägs av domänverket och har utarrenderats under många år.<br />
1861 finner vi här Sven Andersson och hans hustru Greta Andersdotter. De<br />
var födda 1811 båda två. Greta dog på Kvarnbacken och Sven Andersson<br />
med sina barn flyttade till Evatorp 1870.<br />
Härefter kom Johannes Svensson med hustrun Maja Svendotter. Maja dog<br />
1870 och Johannes gifte om sig med Lotta Johansdotter. De flyttade till<br />
Långehall 1879.<br />
Anders Johan Gustavsson med hustru Anna Charlotta arrenderar här<br />
från1880. De fick många barn varav August, Emil, Vilhelm och Ester blev<br />
kvar. Adelia gifte sig och flyttade till Bäcken (se nr 48 Malmeneds rote ).<br />
Emelia hamnade på Finnestorp (se nr 29 Ryds rote). Karl Adolf kom till<br />
Fiskartorpet.<br />
Bröderna på Kvarnbacken var mycket skickliga med allt skogsarbete och<br />
de arbetade för domänverket i kronoparken Edsmären. Emil var<br />
skogsförman. Det var inte bara att arbeta med träden, utan det byggdes<br />
mycket vägar och broar och grävdes diken. Allt arbete gjordes för hand på<br />
20-30 talen.
Det berättas också att de kunde vara lite fulla i sjutton och driva med dem,<br />
som inte var så van vid arbete i skogen, t.ex. de slättbönder, som kom för att<br />
hämta timmer. De intalade dem att det bästa var att fälla timret direkt på<br />
vagnen. Slättbonden fick naturligtvis se resultatet genast. Det kändes nog<br />
inte så roligt att bli så lurad.<br />
Ester, som skötte hushållet, fick två söner. Karl f.1911 blev elektriker.<br />
Robert f.1922 blev kvar på Kvarnbacken och arbetade också i skogen.<br />
Vilhelm gifte sig med Judit Emilsson från Finnestorp, men han dog på 40talet.<br />
Familjen flyttade till Ullene 1959. Alla är nu döda. Karl Adolfs son<br />
Sven Karlsson och hans hustru Elsa Brink övertog arrendet. De brukade<br />
Kvarnbacken till 1976. De hade övertagit fiskartorpet i mitten av 60-talet<br />
och planerade att flytta dit, men hann inte innan Sven gick bort 1976. Elsa<br />
flyttade till Grästorp, där enda dottern Birgitta f. 1938 också bor.<br />
Kvarnbacken arrenderades därefter av Sven-Erik Linnarsson och numera<br />
av Lennart Linnarsson, St. Heden. Huset är uthyrt, som sommarbostad till<br />
Olle Hellström, Göteborg.<br />
NR 12<br />
SIGGESMAD HEDA ROTE<br />
Fastigheten ligger i kronoparken Edsmären, äges av AssiDomän. Några<br />
tunnland mark har under åren brukats. Husen på Siggesmad byggdes 1921-<br />
22. Boningshus och en ladugård med plats för 3-4 kor och 2 hästar. Gotthold<br />
Persson (fr. Småland) med familj bodde här först. Sonen Sigge föddes här.<br />
Familjen flyttade sedan till Kåryd.<br />
1927 flyttade Paul och Elna Johansson hit. De kom närmast från<br />
Rosenlund Edum. Paul föddes 1897 i Finnestorp, Ryd. Elna kom från<br />
Gökhem, född 1902. Paul var hästkarl, han körde mjölk till Trädgårdens<br />
mejeri i Ryd. Senare under många år för omlastning och vidare transport till<br />
Bäckaskogs mejeri i Larv. Paul hjälpte även flera mindre lantbrukare med<br />
höstplöjningen och en del andra körslor. Skogskörning var den viktigaste<br />
inkomstkällan för familjen.<br />
Elna och Paul hade två barn. Ulla född 1927 flyttade ganska tidigt till<br />
Göteborg. Hon har jobbat inom resturangbranchen. Ulla är gift med Gunnar<br />
Grimling från Marka utanför Falköping. Gunnar är polis, de bor i Göteborg<br />
och har två döttrar, Susanne och Lena.<br />
Sonen Bengt född 1931 bor i Siggesmad. Han är ogift (ensamstående ),<br />
skogsarbetare åt AssiDomän. Numera pensionär.
NR 13<br />
STOREMAD <strong>LARV</strong>S ROTE<br />
Detta torp hör egentligen till Larvs rote under Bäsingen. Vi vet att en torpare<br />
hette Johannes Johansson och hans första hustru Britta Svensdotter. Hon dog<br />
1892. Han gifte om sig med Johanna Lundborg. Torpet ligger 6-7 km från<br />
Bäsingen och det måste blivit långa dagar, när man måste gå så lång väg två<br />
gånger om dagen. Torpet försvann nog i början på 1900-talet.<br />
NR 14<br />
HAGEN (LÖNEBOSTÄLLE) HEDA ROTE<br />
Nedtecknat av Karl-Arvid Lidén.<br />
Hagen ägs av Larvs pastorat och var löneboställe för komministern i<br />
Längjum, dvs. avkastningen skulle bidra till lön av komministern, någon präst<br />
torde väl inte själv ha bott på Hagen. Pastoratet hade Hagen utarrenderad, siste<br />
arrendatorn var Karl Svantesson som flyttade till Hagen troligen 1889.<br />
Karl Svantesson var gift 2 gånger, först med Inga Kajsa Johansdotter. I första<br />
giftet blev det sju barn. Thilda f. 1874, Alma f. 1875, Karl f. 1878 d. 1893,<br />
Anna f. 1882, Emil f. 1885, Gustav f. 1888 och Johannes f. 1891 d. 1891. Alma<br />
blev bosatt i Kvarnabo. Thilda, Anna och Emil emigrerade till USA. Gustav ,<br />
mera känd som Gustav på Flycke, blev sedermera min svärfar.<br />
Karls första hustru dog då barnen var små, år 1893. 1902 gifte Karl om sig<br />
med Anna Jonasdotter från Vånga. Med Anna fick Karl fyra barn : Elsa, Albert,<br />
Edit och Bertil (Se foto). De jag minns bäst är Elsa och Albert. Båda hade en<br />
konkret livssyn och kunde komma med dräpande kommentarer. Albert sade att<br />
”en sa se te så en får gödsla efter främmat folk”, måhända med tanke på att de<br />
magra tegarna behövde detta extra tillskott, tiden var kärv inget fick förfaras.<br />
Efter Karls död 1929 upphörde bosättningen på Hagen. Stugan blev sedermera<br />
flyttad till Tråvad där den är uppbyggd som fornstuga.<br />
Några år under 30-40 talet användes Hagen som betesmark av arrendatorn på<br />
Längjums prästgård, Erik Björndahl och även Linus Jakobsson, Larvs prästgård<br />
arrenderade, men är nu av stiftsnämnden planterad med granskog.<br />
Några grundstenar och en surapel är allt som nu minner om en tid som trots<br />
all strävan ändå fostrade en viss förnöjsamhet.<br />
K.A. Lidén
Tidigare arrenderades Hagen av flera olika familjer under kortare<br />
tidsperioder. Från omkr. 1860-1862 av en Pehr Andersson, som med familjen<br />
emigrerade till USA. Från 1862 av en Anders Hansson från Faleberg. De<br />
flyttade till Norra Vånga 1865. 1866 kom Anders Andersson med hustru Anna<br />
Stina Kristiansdotter från S.Lundby. De flyttade 1870 till Karlsberg Larv. 1870-<br />
1880 arrenderades stället av Johannes Persson från S.Lundby. De flyttade till<br />
Edum Mellomg. 1880 inflyttade Anders Karlsson från Längjum. Med var även<br />
hustrun Johanna Persdotter och en son, Karl Johan. Sonen flyttade till USA och<br />
makarna 1889 till Skatteg. Karlsberg.<br />
NR 15<br />
BACKSTUGA UNDER HAGEN HEDA ROTE<br />
Utefter vägen mellan Hagen och Holmen låg en liten backstuga. Där<br />
inflyttade 1867 Per Johansson och hans hustru Johanna Larsdotter från Olof<br />
Svensgården Karlsberg. De hade barnen Klara, Johan August, Wilhelmina och<br />
Anna Lovisa. De två äldsta barnen flyttade till Längjum 1875 resp. 1876.<br />
Övriga familjen flyttade till USA 1886. Det finns idag inga synliga rester av<br />
stugan.<br />
NR 16<br />
HOLMEN HEDA ROTE<br />
Holmen ägs från 1863 av Johannes Hansson och hans hustru Maja-Stina<br />
Andersdotter. Johannes dog 1883 och 1889 flyttade änkan till USA. Gården<br />
övertogs av sonen Otto Johansson och Klara Sofia Andreasdotter 1884, men de<br />
flyttade till Sktivaregården 1889. Ny ägare blev Karl Gustaf Johansson och<br />
hustrun Maja Lena Johansdotter från Jung. De stannade endast två år sedan<br />
flyttade de till Valeberg. 1891 inflyttade från Ryssby Anders Andersson och<br />
hustrun Greta Jonsdotter samt åtta barn. Greta dog 1892 och Anders 1901.<br />
Sonen August Herman står som hemmansägare 1891 och han gifter sig 1900<br />
med Ida Emelia Andersdotter från Lassagården. 1932 flyttade familjen fram till<br />
Lassagården Malmene. Under några år på 30-talet fanns det arrendatorn på<br />
Holmen. Det var Karl Ejnar Klasson och Anna Hedvig Johansson. De flyttade<br />
till Jällby.<br />
Utvandrarkvinnan från Holmen berättat av Ulla Bengtsson.
Det är min mormors mormor Maja-Stina på Holmen. Hon föddes i Tråvad<br />
1825 och gifte sig 1845 med Johannes Hansson från Ranahult. De brukade<br />
gårdar bl.a. i Edsvära, Hulegården, Skaven och Skattegården De flyttade senare<br />
till Östergården Edum och 1863 köpte de Holmen i Larv. Hon födde från 1846<br />
till 1868 11 barn varav endast 5 uppnådde vuxen ålder. En son och en dotter<br />
emigrerade till USA. Kvar blev Otto Johansson i Bo Håkansgården S.Lundby,<br />
Johan Johansson i Anders Olofsgården S.Lundby och dottern Anna-Kajsa på<br />
Lunnakulle.<br />
Efter makens död 1883 bodde Maja-Stina som undantagsägare på Holmen till<br />
1889, då emigrerade hon vid 64 års ålder. Hon åkte ensam över Atlanten till<br />
dottern Emma Kristina, som bott i East Union, Minnesota sedan 1888. Sonen<br />
Albert hade utvandrat 1885 till samma ställe. Maja-Stina kunde varken läsa<br />
eller skriva, men hon lärde sina barnbarn att sjunga psalmer och läsa böner.<br />
Dottern Emma avled 1897 endast 32 år och då fick Maja-Stina hjälpa till i<br />
hemmet i flera år. De sista levnadsåren tillbringade hon på Augustanahemmet i<br />
Minneapolis. Enligt hennes dotterson pastor Daniel Nyström, lär hon ha blivit<br />
90 år. Samtliga Maja-Stinas syskon från Tråvad utvandrade också. Hennes<br />
övriga släktingar i Amerika tog sig namnet Holmqvist. (Efter gården Holmen).<br />
År 1889 utvandrade över 30 000 personer till det stora landet i väster.<br />
Minnen från Holmen av Anders Nilsson.<br />
JAG HAR HÖRT BERÄTTAS…………..<br />
August Herman Andersson kom till Holmen 1891.<br />
Hans föräldrar var ursprungligen från Längjum, från Ingemarsgården närmare<br />
bestämt. Där kom de emellertid på obestånd och tvingades flytta. Hela familjen<br />
blev smålänningar, kom till Tutaryd i Ryssby socken, några mil från Ljungby.<br />
Härifrån flyttade barnen så småningom ut, flera hamnade i Göteborg. Så gjorde<br />
även August Herman men han stannade endast en kort tid.<br />
August Herman Andersson var min farfar. Varför han lämnade Göteborg och<br />
flyttade till Holmen vet jag inte. Han var 20 år då, möjligen hade han träffat<br />
farmor Ida som var fyra år yngre.<br />
Vid sekelskiftet hade emellertid familjebildning skett, 1901, 1906 och 1910<br />
föddes barnen Nils, Karin och Greta.<br />
Idag ger Holmen ett intryck av att ligga mycket ensligt i skogen. Så var inte<br />
fallet i början av århundradet. Visst var det skog runtom, men ändock nära.<br />
Granngårdarna Hagen, Öjorna, Storemad, Käppabacken, Stora och Lilla<br />
Kvarnåsen och Slätten var alla bebodda.<br />
NÄR VI SITTA I VÅR BÄNK<br />
Jag har hört berättas om hur barnen gjorde sällskap i träskor till skolan i Larv,<br />
en sträcka på omkring fyra kilometer. Det kunde vara både åtta och tio barn i<br />
klungan när de kom fram. Ibland gick de via Knapetorp mot Larv, ibland<br />
nuvarande vägen över Lassagården. Den senare vägen var dock riskfylld. Min<br />
farmors släkt bodde i Lassagården höll gäss och de kunde gå till anfall!
Någon gång runt 1915 måste det ha skett en skolreform i Larv för att använda<br />
dagens språkbruk! Min far, Nils, gick varannan dag i skolan, medan faster<br />
Greta som var yngst fick gå varje dag.<br />
EN SUP I BJÖRNGÅRDSVILLAN!<br />
Det var svårt att klara familjen på de inkomster Holmen gav. Även om det<br />
mesta som behövdes ingick i naturahushållningen, den tidens kretslopp, fanns<br />
det ting som krävde kontanter, räntebetalningar och vissa inköp.<br />
Under sin tid i Göteborg hade farfar lärt upp sig och arbetat som kypare. Det<br />
fortsatte han med även som hemmansägare i Holmen. I slutet av veckan gick<br />
han över skogen till Källeryds station, tog tåget till Göteborg och arbetade<br />
lördag-söndag på någon restaurang, bland annat på Björngårdsvillan i<br />
Slottsskogen. Söndag kväll eller måndag morgon reste han tillbaka till Holmen.<br />
Logi i staden var inget problem, han hade flera syskon där.<br />
När farfar berättade om denna tiden sa han alltid att han tjänade mer under två<br />
dagar som servitör än vad han gjorde på en hel månad i Holmen! Ändock<br />
stannade han kvar vid jordbruket!<br />
TRÄTOFFELFABRIKEN.<br />
Det fanns även andra sätt att klara sin försörjning. Några av farfars bröder<br />
började en tillverkning av träskor i Larv. De byggde en vattendriven verkstad<br />
eller fabrik vid ett litet vattenfall i Gullbäcken, någon kilometer söder om<br />
Knapetorp. Idag finns inget spår av verksamheten men den blomstrade en tid.<br />
Sanfrid och Ernst hette de trätoffel tillverkande bröderna. De svarade för<br />
produktionen medan farfar reste omkring med häst och vagn på marknader och<br />
sålde varorna. Det blev stundom ganska långa och tidsödande resor men jag har<br />
en känsla av att August trivdes bra med kombinationen bonde - försäljare.<br />
Sannolikt gick det ganska bra för ”fabrikörerna”. Läget var emellertid inte det<br />
bästa och vattentillgången i Gullbäcken både liten och ojämn. Sanfrid flyttade<br />
därför till Herrljunga och Ernst till Mellerud. På båda platserna startade de<br />
tillverkning av träskor och fritidsskor i förhållandevis stor skala.<br />
LIVET PÅ LANDET<br />
Livet i Holmen följde sannolikt samma mönster som i övriga delar av<br />
socknen och bygden. Vad jag minns av berättelserna är att familjen i Holmen<br />
hade täta kontakter med syskon, kusiner och andra anförvanter i Göteborg och<br />
att dessa ofta och gärna kom till Holmen. Kräftfisket i augusti var<br />
uppenbarligen en av årets höjdpunkter!<br />
Samarbetet med grannarna var väl utvecklat. Alla arbetsmoment som krävde<br />
många personers insatser skedde i samverkan med grannarna. ”Hjälper Du mig<br />
så hjälper jag Dig!”
Rädslan var stor för okända människor och för okända och oväntade<br />
händelser. Av min farmors berättelser har jag förstått att t.ex. jordskalvet 1912<br />
var en fasansfull och olycksbådande händelse. Jag tror också att både August<br />
och Ida under hela sin levnad trodde på andar, spöken och varsel, dock inte i<br />
den meningen att de var rädda. Snarare tog de dessa företeelser som en del av<br />
vardagen, något naturligt! Det kändes tryggt att veta att andarna fanns på plats<br />
på vägen över ”Breeslätt”! (En åker på vägen mot Kvarnåsen)<br />
TILL SLUT!<br />
Så småningom blev livet i skogsgårdarna runt Holmen allt hårdare - eller -<br />
vilket är troligare - fick människorna andra och större anspråk på tillvaron. Ett<br />
efter ett av boställena avfolkades och blev öde. Så småningom planterade<br />
ägaren skog och nu bor ingen kvar i den delen av Larv.<br />
Våra värderingar om det varit en god eller dålig utveckling skiftar. Alldeles<br />
ostridigt är dock att 1900-talet inneburit en total förändring av fastigheten<br />
Holmen 1:1 och livet där!<br />
Kvänum 960227 Anders Nilsson.<br />
NR 17<br />
<strong>TORP</strong> UNDER HOLMEN HEDA ROTE<br />
Det fanns även ett litet torp eller backstuga i utkanten av Holmens marker.<br />
Här bodde 1861 Olaus Gunnarsson och hans hustru Johanna Andersotter, båda<br />
födda i Larv. Deras söner Sven och Carl bodde också här. Olaus dog 1883 och<br />
Johanna 1885. Sonen Carl flyttade 1878 till Edum Mellomgården och Sven<br />
bodde här till 1898, då han flyttade till Ljusdal.<br />
NR 18<br />
ÖJORNA HEDA ROTE<br />
Öjorna ägdes 1861 av Anders Alm och hustrun Katharina Andersdotter. Han<br />
dog 1863 och sonen, Sven f. 1842, blev ägare. Svens hustru hette Johanna<br />
Andersdotter och kom från Edsvära. De flyttade till St. Knapetorp 1878. Det<br />
var nog tomt något år, till 1881 då Johannes Andersson och Lotta Johansdotter<br />
flyttade hit från Edum. De stannade till 1892 då de flyttade till Kvarnåsen,<br />
Malmened.
1892 kom Klas Vilhelm Svantesson från Vinköl till Öjorna. Med sin hustru<br />
Maja Kristina hade han fyra barn, Karl Joel, Karl Hjalmar, Anna Karolina och<br />
Gustaf Emil. Den äldsta sonen Karl Joel var inte med hit. Maja Kristina dog<br />
1893. Klas Vilhelm gifte om sig 1895 med Maria Stina Johansdotter. Klas<br />
Vilhelm hade varit dräng i Staragården (se Malmened nr 43) innan familjen<br />
flyttade till Vinköl. Från Öjorna flyttade de 1898 till Jung. Om sönerna Karl<br />
Hjalmar och Gustav Emil vet man att de flyttade till USA, tog sig namnet<br />
Malmkvist och blev metodistpastorer.<br />
Johannes Gustavsson och hans hustru Johanna Johansdotter kom till Öjorna<br />
från Utskåpen 1898 (se Ryds rote nr 4). Johannes var född 1832 och Johanna<br />
1837, så de var ganska till åren komna. De hade 13 barn varav tre tvillingpar.<br />
Några dog i späd ålder och många av de andra flyttade till USA. Kvar på<br />
Öjorna blev Emil, hans tvillingsyster Elin och hans syster Augusta Maria. Elin<br />
var emellertid sjuk och vistades sista tiden på sjukhus i Jönköping.<br />
Johannes dog 1911 och Johanna 1916. Emil hade två gånger begärt attest för<br />
att följa sina syskon till Amerika, men återlämnade attesten båda gångerna.<br />
Man kan ju bara gissa att det var för sina åldriga föräldrar och sin sjuka systers<br />
skull, som han blev kvar. Han levde hela sitt liv på Öjorna. Hans syster<br />
Augusta Maria fick hjärnblödning och låg till sängs i tre år och sköttes då av<br />
Emil.<br />
Syskonen Margit och Karl-Erik Hermansson, som bodde grannar med Emil<br />
berättar att han var en fin, vänlig och försynt man, intressant att tala med. Han<br />
hämtade alltid sin post i Lassagården. De minns att det ofta kom brev från<br />
Amerika. Han cyklade någon gång i veckan till Svenssons affär och mejeriet i<br />
Larv.<br />
De som minns Emil kommer också ihåg hans häst, Tor, som tydligen var<br />
Emils verkliga kamrat under många år. När Tor blev gammal och inte orkade<br />
längre tog Emil bössan och sköt honom inne i stallet. Karl-Erik berättar att han<br />
och Nils Andersson Lassagården blev ombedda att gräva ned Tor. Det var<br />
under någon av de stränga vintrarna på 40-talet och det var mycket svårt att få<br />
ut den stelfrusna hästen ur stallet. Emil var inte med. Det var nog svårt att inte<br />
ha kvar sin gamla trotjänare längre.<br />
Emil bodde kvar till hög ålder, ville inte gärna lämna sitt hem. Han kom till<br />
ålderdomshemmet, men levde sedan endast en vecka.<br />
Öjorna såldes vid en auktion i församlingshemmet i Larv 1957, där Ingemar<br />
Jakobsson i Fruasgården Längjum köpte gården. Av husen finns bara rester<br />
kvar.
NR 19<br />
KÄPPABACKEN <strong>LARV</strong>S ROTE<br />
Detta torp under Hubo hörde egentligen till Larvs rote. Det tjänstgjorde som<br />
skogvaktarboställe. Här bodde Anders Gustav Johansson och hans hustru Inga<br />
Kajsa Svensdotter något år under det de byggde hus vid Porsmaden och flyttade<br />
dit 1885. De kom från Kolöjorna.<br />
Efter dem kom Anders Svensson med hustru Inga Kajsa Svensdotter. De kom<br />
från Habo, Malmene rote, där Anders står som backstugesittare. De hade två<br />
söner, som blev soldater och fick soldatnamnen Hägg och Bäck. Anders hustru<br />
Inga Kajsa dog 1896 och han gifte om sig samma år med Inga Kajsa<br />
Svantesdotter. De flyttade 1904 till Sandliden.<br />
1904 kom Anders Bäck och hans hustru Johanna hit från Längjum, där han<br />
varit soldat. Här kom han att tjänstgöra som skogvaktare. De hade sex barn alla<br />
utflyttade före de kom till Käppabacken. Johanna dog 1917 och Anders levde<br />
ensam, men hade hjälp av sina dotterdöttrar Viola och Greta, som bodde i<br />
Borås. De kallades ”Käppabacka töser”. De byttes om att vara hos sin morfar.<br />
Anders flyttade till ålderdomshemmet 1922 och han gick bort 1930.<br />
Det berättas att Anders försökte stävja tjuvskyttet på Hubo skog. Det fanns<br />
gott om skogsfågel vid den här tiden och gränserna var det kanske inte så noga<br />
med. En tjäder var säkert också välkommen på många ställen, där det kunde<br />
vara knappt om maten. För att lura Anders gick man ut tidigt, innan Anders<br />
hunnit upp och fick ofta sin fågel utan upptäckt. Efter Anders död har ingen<br />
bott här och numera har skogen tagit över.<br />
NR 20<br />
PORSMADEN SLÄTTÅS ROTE<br />
Porsmaden hör egentligen till Kaggården i Slättås rote, men ligger insprängd i<br />
Kulla rote så vi valde att föra den till denna.<br />
Anders Gustav Johansson och hans hustru Inga Kajsa Svensdotter kom från<br />
Kolöjorna och efter att ha bott något år på Käppabacken, uppförde de hus här<br />
omkring 1885 och flyttade hit med sina fem barn.
Anders Gustav dog 1913 och Inga Kajsa efter 1915. Av barnen var det en son,<br />
Karl Albert f. 1883 som for till Amerika, de två döttrarna Klara Olivia f. 1880<br />
och Ellen Maria f. 1885 flyttade till Stockholm resp. Trökörna. Sonen Fritz<br />
Adolf f. 1879 arrenderade Kolöjorna 1910. Den äldste sonen Johan Sanfrid f.<br />
1872 gifte sig med Klara Karlsdotter, Isaberga (se Ryds rote nr 3). De flyttade<br />
dock hit till Porsmaden på 1940-talet. Efter deras död stod huset tomt i många<br />
år tills Inga-Lill Malmgren, Vartofta köpte Porsmaden 1961, som<br />
sommarbostad. Inga-Lill och hennes man Bengt har sina får här någon månad<br />
varje sommar.<br />
NR 21<br />
LÅNGEHALL BACKSTUGA KULLA ROTE<br />
Här har legat en backstuga, men nu syns inga spår efter huset. Vi tror att här<br />
har bott Olof Johansson f. 1819 och hans hustru Katarina Karlsdotter f. 1817.<br />
De inflyttade 1868 från Kvarnbacken. De dog 1904 resp. 1899. Deras dotter<br />
Maja Kajsa Olausdotter bodde också här. Hon var stickerska och flyttade 1915<br />
till Svenstorp Malmene rote. De tre sönerna Svante, August och Henrik flyttade<br />
redan på 1870-talet till olika gårdar för att ta drängplats.<br />
NR 22<br />
LÅNGÖHALL <strong>TORP</strong> KULLA ROTE<br />
Här inflyttade 1879 från Kvarnbacken Johannes Svensson och hans hustru<br />
Lotta Johansdotter samt deras sex barn. Johannes flyttade 1881 till USA men<br />
återkom efter ett år. 1885 flyttade hela familjen till Carver Co, Minnesota,<br />
USA. Kyrkstigen från Tomten Ryd till Lassagården gick över Långöhall. Idag<br />
finns endast rester av en stenfot samt 10 m norrut från stenfoten rester av en<br />
brunn.<br />
NR 23<br />
ÖST<strong>TORP</strong> KATO KULLA ROTE<br />
Hit flyttade 1886 från Längjum Hans Kato. Han var född i Mjäldrunga och<br />
hette då antagligen Larsson. Han blev gratialist d.v.s. pensionerad soldat 1897.
Hans första hustru hette Maria Andersdotter och var 14 år äldre. Hustrun dog<br />
1900 och Hans Kato gifte om sig med Augusta Abrahamsdotter 1903. Hon var<br />
änka med sex barn och kom från Malmene allmänning. Hans Kato dog 1913.<br />
Han hade dessförinnan annonserat ut Östtorp och sålde till högstbjudande, som<br />
var hustruns två barn Frans August Lundqvist och Anna Elisabet Karlsdotter.<br />
De betalade 1600 kronor. Anna Elisabet och Frans August kom från Göteborg.<br />
Frans August var gift med Berta Emelia Jönsson, som var född i Ängelholm.<br />
De hade flera barn. Anna Elisabet, som står som strykerska, sålde sin del till<br />
brodern 1915. Frans August med familj stannade dock inte kvar så länge. De<br />
sålde till Joel Persson 1918 och flyttade till Prästgården Larv. Katos änka<br />
Augusta bodde kvar till 1921, då hon flyttade till försörjningshemmet. Husen<br />
stod kvar, ladugård och lada användes medan boningshuset stod tomt. Det revs<br />
i början på 1930-talet. Sedan 1975 äger Per-Ove Larsson, Valeberg marken.<br />
NR 24<br />
KOLÖJORNA ELLAMOSSEN KULLA ROTE<br />
Här finner vi 1861 som hälftenägare Sven Svensson med hustru Maria<br />
Svensdotter. De var födda 1829 resp. 1828. De fick fem barn, varav den äldsta,<br />
Anna Maria, förblev ogift och kvar på gården. Lotta Kristina flyttade till<br />
Jultorp, Ida Matilda till Finnestorp och sonen Sven Johan till Slättås (se Slättås<br />
rote nr 6). Maria Svensdotter dog 1904 och Sven Svensson 1917, över 88 år<br />
gammal.<br />
Dottern Anna Maria övertog då gården och var kvar till 1930 då hon flyttade<br />
till Jultorp. Gården arrenderades ut till Karl Larsson och hans hustru Ellen<br />
Maria. Ellen var född i Finnestorp (se Ryds rote nr 35) och systerdotter till<br />
Anna Maria. De hade 6 barn, Folke f. 1922 (Ellens), Greta f. 1925, Gunnar f.<br />
1928, Torborg f. 1930, Sven f. 1933, som dog endast ett år gammal och så Åke<br />
f. 1934. Karl Larson kom från Storegården, Ryd (se nr 6 Ryds rote). Vi har<br />
funnit att Karls morfar var Anders Johan Jansson, soldat från Gantagården<br />
Borga och en av dem som gick ned sig på Lidans is 1860 (se nr 17 Borga rote).<br />
Dottern Maria Kristina (Karls mor) föddes ett par månader senare.<br />
Karl och Ellens dotter Torborg berättar barndomsminnen. På vintern kom det<br />
alltid ett par luffare, som fick ligga i la´gården. De fick aldrig komma in utan<br />
fick äta och tvätta sig därute. Torborg minns att hennes mor tog på sig ett stort<br />
förkläde och kammade lusen av dem. Detta så sent som på 30-talet. Hon minns<br />
också hur ”Käppabacka töser”, som bodde i Borås kom med kläder och fick<br />
hela korgar med kantareller, som det fanns gott om i skogen, i utbyte. Hon<br />
berättar också om en uppskakande händelse, som hennes syster Greta var med<br />
om en gång, när hon cyklade till skolan. I en backe låg det en papperspåse. När<br />
hon stannade för att titta efter vad det var, rusade en maskerad man fram och<br />
försökte gripa tag i henne, men hon lyckades slita sig loss och kunde återvända<br />
hem. Efter den otäcka händelsen såg syskonen till, att de alltid hade sällskap till<br />
skolan.
Ellen gick bort 1946. Då var alla barnen utflugna utom den minste, Åke.<br />
Torborg, som hade flyttat till Göteborg, fick komma hem och bli i mors ställe.<br />
1947 flyttade de till Jultorp. Gården ägdes av bröderna Sven och Bertil<br />
Svensson, Slättås, som ärvt den och löst ut de övriga arvingarna.<br />
1957 köpte Anders och Gurli Andersson i granngården stället, men de bodde<br />
aldrig här. Gurli blev änka 1970. Hon renoverade så småningom huset, som<br />
stått tomt i många år. Hon sålde huset till Lasse Pettersson 1981. Han har<br />
fortsatt renoveringen och även byggt till i omgångar. Marken köptes 1988 av<br />
Stig Svensson, Harslätt, bror till Gurli.<br />
NR 25<br />
KOLÖJORNA KULLA ROTE<br />
Här har vi Sven Ört som står som ägare redan 1860. Han dog 1883. Gården<br />
brukades då under ett år av Karl Peter Lindström. Anders Gustav Johansson<br />
och hans hustru Inga Kajsa Svensdotter kom från Jungstorp Hubo och brukade<br />
också endast något år. De byggde hus på Porsmaden och flyttade dit.<br />
Anders Andersson och hans hustru Maja Stina Svensdotter förvärvade nu<br />
gården. De kom från Tomten i Ryd. De var födda 1822 resp. 1827 och hade fått<br />
nio barn. Några hade dött i späd ålder. När de flyttade till Kolöjorna var endast<br />
sonen Johan Alfred med. Dottern Maja Lisa, som gift sig och flyttat till Ullene,<br />
hade dött vid dottern Hilma Maria Augustas födelse 1881. Eftersom även<br />
fadern dog, när Hilma var tre år blev hon fosterdotter i Kolöjorna 1884.<br />
Hustrun Maja Stina dog 1890 och Anders gifte om sig 1892 med Anna Kajsa<br />
Jonasdotter från Ullene. Anders dog 1913 över 91 år gammal. Änkan flyttade<br />
tillbaka till Ullene 1915. Fosterdottern och tillika dotterdottern Hilma hade gift<br />
sig med Frits Adolf (Adel) från Porsmaden och de arrenderade Kolöjorna 1911<br />
och köpte 1914. De fick tre barn, Greta f. 1911, Anders f. 1913 och Gustav f.<br />
1916. Adel var byggmästare och ofta ute på arbeten i bygden. Han var känd för<br />
att vara godmodig och mycket barnkär. Han lekte gärna med barn om han fick<br />
tillfälle.<br />
Gustav gifte sig 1940 och flyttade. Anders gifte sig 1949 med Gurli Svensson<br />
och bosatte sig på mejeriet i Ryd. De flyttade dock till Kolöjorna 1951 och<br />
bodde i nedervåningen. Hilma var då sjuklig och avled 1954. Greta arrenderade<br />
gården och skötte den med hjälp av fadern samt Anders och Gurli. Anders hade<br />
även arbete, som montör på cementfabriken i Herrljunga. Han var därför borta i<br />
veckorna. Greta hade tidigare varit ute och haft hembiträdesplats någon tid.<br />
Hon stickade så fina vantar och sockor, minns man. Hon sprang också så lätt på<br />
stigen över Kato´s till affären i Valeberg och var ofta inne på Björnholmen och<br />
hjälpte till (se Valebergs rote nr 10). Det var mycket primitivt på Kolöjorna.<br />
Det fanns inget vatten inne. Allt vatten till djur och människor fick hinkas upp<br />
ur brunnen. Elektricitet kom till gården 1965.
Anders avled 1970. Gurli sålde sin del av Kolöjorna och flyttade till sin mor i<br />
Faleberg. Adel var 97 år när han gick bort 1976. Greta, som blir 85 år i år, har<br />
installerat toalett och elvärme för att få det bekvämare. Hon har dock flyttat till<br />
Herrljunga och bor här endast på sommaren. Nuvarande ägare av gården är<br />
Greta och hennes brorsdotter Aina. Brodern Gustav avled på juldagen 1995.<br />
Gösta Johansson arrenderade jorden i många år. Arrendet har övertagits av<br />
hans son Kjell.<br />
NR 26<br />
SANDLIDEN KULLA ROTE<br />
På 1870-talet bodde här Johannes Svensson och hans hustru Anna Stina<br />
Andersdotter. Johannes flyttade till USA 1878 och två år senare flyttade Anna<br />
Stina till fattigstugan. Det kanske var så att pengarna inte räckte till två<br />
biljetter. De hade en son Sven, som flyttade till Malmö och tog sig det bekanta<br />
namnet Hedin. (Han var dock inte den kände forskningsresande).<br />
1904 inflyttade Anders Svensson och Inga Kajsa Svantesdotter från<br />
Käppabacken. Det berättas att Anders bröt lårbenet och var sängliggande i åtta<br />
år och sköttes av Inga. Anders dog 1929 och Inga flyttade till<br />
ålderdomshemmet 1934. Hon dog 1941. Huset flyttades till Tomten av Sven<br />
Johansson, som använde det som hönshus. Han flyttade det en gång till, till<br />
Brännet (se Ryds rote nr 9).<br />
ÖDE<strong>TORP</strong>ET<br />
Jag kommer genom skogen Där det var dans på logen<br />
i skymningen dit fram i farmors ungdomstid<br />
till mark ej rörd av plogen nu återtager skogen<br />
på många år. En stam med ränta sin likvid.<br />
med virrvarr utav gren Ett grävlingpar haft ungar<br />
och äpplen här och där där Majros åt sitt hö<br />
intill där växer enar och spindelväven gungar<br />
med vildmarksfräna bär. med last av maskrosfrö.<br />
Där eldens flamma väcktes Det enda som ej tiden<br />
i tidig morgonstund har kunnat plåna ut<br />
och torra stickor bräcktes är lugnet här och friden<br />
syns nu en sotig grund. som fanns vid stugans knut.<br />
Av taket murkna stockar Fast torpets folk är döda<br />
är allt som återstår. Och huset rasat ned<br />
Jag ifrån hällen plockar det ligger icke öde<br />
en spiskrok mörk av år. I minnenas kvarter.
Sven Vandrare<br />
NR 27.<br />
HARSLÄTT KULLA ROTE<br />
Här på Harslätt fanns på 1800-talet en kronolänsman Gustav Jakobsson. Han<br />
dog 1871. Mellan 1871 och 1878 brukades gården av Johan Isaksson och<br />
hustrun Johanna Pettersson. De flyttade till Faleberg.<br />
Efter dem kom Sven Svensson och hans barn Anna Stina, Johan August,<br />
Emma Lovisa, Frans Erland och Magdalena. De kom från Kvarnåsen<br />
Malmeneds rote 1878. Svens hustru Johanna avled på Kvarnåsen 1867. Sven<br />
Svensson dog 1894.<br />
Sonen Frans Erland och hans hustru Olivia Maria tog då över gården. De fick<br />
10 barn födda mellan 1890 och 1909. De föddes med två års mellanrum utom<br />
en gång då det blev tre år. En son dog i späd ålder och en dotter 1918 i spanska<br />
sjukan. Döttrarna Greta f.1907 och Signe f.1909, de två av barnen, som<br />
fortfarande lever berättar, att deras mor ändå hann med att väva, gardiner, lakan<br />
och mattor och att spinna och sticka till sin stora barnskara och till att plocka<br />
bär fanns inte hennes like. Alla barnen fick naturligtvis tidigt hjälpa till.<br />
Signe berättar att föräldrarna var mycket gudfruktiga och alla gick ofta i<br />
kyrkan, där Erland en tid var kyrkvärd. Båda berättar också hur glada de var,<br />
när mor och far hade varit ute och handlat i Vara, Vedum eller kanske<br />
Falköping. De kunde då ha med sig någon nyttosak, klädesplagg eller dylikt.<br />
Alla gick då fram till mor och far tog i hand och tackade.<br />
Vid julen fanns det alltid julgran med ljus och glitter och alla fick julklappar.<br />
Julkalasen avlöste varandra. Mest var det hos grannarna.<br />
Moster Emelia var gift med Efrim Larsson i Kaggården (se Slättås rote nr 37)<br />
och det var ofta de kilade dit på stigen, som gick tvärs över Slongös marker.<br />
Det fanns många stigar, som gick kors och tvärs. Ja, vi har bara goda och<br />
varma minnen från vår barndom, säger Greta och Signe.<br />
Boningshus byggdes 1909 och ladugård 1920.<br />
Av barnen blev det Karin, Hildur och Sven, som var hemma längst. De övriga<br />
skaffade sig varierande utbildningar och flyttade hemifrån. Alla hade kallat sig<br />
Erlandsson redan i skolåldern även om lärarinnan inte ville det, men pappa stod<br />
på sig, säger Greta, och så fick det bli. Maria gick bort 1936.Hon hade varit<br />
sjuklig en längre tid. Erland dog c:a ett år efter.<br />
Efter faderns död övertog Karin, Hildur och Sven gården. Deras syster Ellen<br />
gift i Trädgården, Ryd hade tidigt blivit änka och hennes äldste son, Rune kom<br />
till Harslätt och växte upp här. 1947 arrenderade Gustav och Ingrid Johansson<br />
gården och hade den i fem år. Mellan 1955-57 var Karl-Erik och Greta<br />
Lundgren arrendatorer.<br />
Sven gifte sig 1958 med Ellen Jonsson från Hoffmansgården, Valeberg.
1960-65 arrenderade Svens systerson Stig gården. Sven gick bort 1966. Hans<br />
hustru Ellen flyttade till Vedum. I fem år arrenderade Gustav Jansson, Valeberg<br />
tills Stig Svensson kom tillbaka och köpte Harslätt 1971. Stig är gift med Inga-<br />
Lill och de har tre barn Göran, Peter och Karin.<br />
Sedan 1995 arrenderar äldste sonen Göran gården.<br />
NR 28<br />
SLONGÖ KULLA ROTE<br />
Nedtecknat av Ulla Bengtsson.<br />
Gården ligger på en mycket gammal boplats och heter i Lundahls ortnamn år<br />
1567 Slungö och på Kettil Felterus karta år 1655 Slugön. Den ligger vid en<br />
markerad höjd vid ett vattendrag. Gården har varit säte för adelsmän bl.a. Claes<br />
Dankvart Liljeström. Namnet Slungö förekommer i boken ”Nådiga Luntan” av<br />
Bruzelius Uppsala år 1899 i avsnittet ”Den sista av sin ätt” och likaså nämns en<br />
kyrka troligen Valebergs, där man lär ha påträffat rester av kyrkplatsen.<br />
Min morfars far Johan August Persson köpte på offentlig auktion Slongö den<br />
13 mars 1874 och fick lagfart å 1/8 kronoskatte nummer ett Slongö, Larvs<br />
socken Laske Härad. Ägaren var då änkan Charlotte Pettersson jämte omyndiga<br />
barn. Deras far var kronolänsman G H Zettergren som varit ägare sedan 1864.<br />
Johan August Persson kom från Matsagården i Södra Lundby. Han ägde även<br />
Gantagården 1896-97. Morfarsfar avled 1902 i S.Lundby. Efter hans bortgång<br />
beviljades Axel Johansson lagfart å 1/192 dels mantal vilken hemmans del<br />
hemkommit i arv. 1903 flyttade han till Slongö. Tidigare var gården troligen<br />
utarrenderad.<br />
För att komma i tillfälle erhålla lagfart ingav Axel Johansson med begäran om<br />
gemensam lagfart för sin mor Maja-Kajsa Andreasdotter och hans syskon,<br />
varav fyra vistades i Nord-Amerika. Maja-Kajsa hade Värmlands anor av<br />
snickar-vallonsläkt. Sönerna i Nordamerika blev framgångsrika byggare. Axel<br />
Johansson gifte sig 1904 med Annie från Lunnakulle.<br />
Deras yngsta dotter Karin berättar att familjen bestod av åtta barn, äldsta<br />
dottern Signe avled vid 16 års ålder i spanska sjukan 1919, en son Åke dog vid<br />
3 månaders ålder.<br />
Vi gick i skolan varannan dag och på vintern fick vi åka med häst och vagn<br />
eller släde. Vi är alla konfirmerade i Larvs kyrka. På Slongö hade vi tvätt och<br />
lakesjå varje höst, det varade i två dagar. Far hade hästar, kor, får, grisar, höns<br />
och kaniner. Under krigsåren saknades elström och vi fick mjölka 100 liter för<br />
hand då bröderna John och Karl var inkallade. Min syster Inga harvade med en<br />
vit gammal märr. Vi hade också lärt oss att rida. Vår far var sjuk en period då<br />
fick vi göra det mesta själva.<br />
Johan Adolf (d.1986) blev handlare i Längjum och var gift med Lilly<br />
Karlsson (d.1989) Larv. Affären upphörde 1977 och makarna flyttade till Vara.<br />
Karl (d.1986) blev bonde på Ledsberget och gift med Sigrid (d.1982). På<br />
Ledsberget bor dotter Eva-Lisa, som är labratorieassistent i Vara. Erik blev<br />
bonde på Slongö och är gift med Ingeborg, född Ask, makarna bor i Vara.<br />
Deras son Stig är brukare av Slongö.
Ingrid Johansson arbetade i föräldrahemmet till mor Annie gick bort 1947,<br />
hon utbildades till missionsarbetare i Örebro och England. Hon har varit<br />
verksam i Etiopien och Sierra Leone. Karin var hemma dotter till 1955 då far<br />
Axel gick bort. Hon gifte sig med Sven Claesson (d.1995) och bosatte sig i<br />
Hagäng, Essunga. Min mor Anna (d.1981) var född på Slongö 1905 och gifte<br />
sig med Karl-Anders Andersson (d.1941) och de blev bönder på Mellomgården<br />
Faleberg. Far hade en tärande sjukdom så vi måste bo på Jonagården från 1930<br />
till 1941 då far avled. Vi vistades ofta under barn- och ungdomsåren på Slongö,<br />
där rådde alltid en positiv anda, så vi Annas fyra barn har ljusa minnen<br />
därifrån.<br />
Borga Larv februari 1996 Ulla Bengtsson<br />
NR 29<br />
ORREBACKEN KULLA ROTE<br />
Detta ställe hör till Backgården och skulle egentligen tagits med i Malmene<br />
rote.<br />
Här bodde på 1800-talet Anders Gustav Andersson och hans hustru Anna<br />
Cajsa Svensdotter med söner, som troligen flyttade till USA. Anders Gustav<br />
och hans hustru flyttade till Ryds Åsa 1894 (se nr 10 Ryds rote) Anders Gustav<br />
kom att kallas "den lille mannen i dalen" eftersom han var så osedvanligt liten.<br />
På 1870-talet bodde en man, som hette Johan Andersson. Han flyttade 1881<br />
till Norge och kallade sig Orre..<br />
NR 30<br />
LÄTTMANS KULLA ROTE<br />
Här bodde Anders Johansson, som kom från Valeberg. Han flyttade med två<br />
döttrar till Malmene allmänning 1903 (se Malmene rote nr 24 ). Efter detta har<br />
ingen bott här.<br />
Varför det kallades Lättmans är det ingen som vet.
NR 31<br />
LUNNAKULLE KULLA ROTE<br />
Nedtecknat av Karl-Erik Gustavsson.<br />
Den 12 juni 1882 flyttade min farfar Gustav Adolf Svantesson och min<br />
farmor Anna Kajsa Johansdotter till Lunnakulle i Larv. De kom från<br />
Hulegården i Edsvära. Gården, ¼ dels mantal Lunnekulla som den då hette<br />
utgjordes av 7,5 ha åker och 18 ha skog.<br />
Mina farföräldrar fick sju barn varav bara två levde till vuxen ålder. Anna<br />
Otilia född 1880 (gift med Axel på Slongö) död 1947 och min far Karl Emil<br />
född 1889 död 1971.<br />
Min farfar var i yngre dar under en kortare tid lärare vid en byskola i Jultorp i<br />
Larv. Han var också en mycket anlitad auktionsropare under många år. Farfar<br />
odlade upp ett område i skogen 200 m söder om husen om ett ha till åker i<br />
slutet av 1800-talet. Detta var i bruk som åker till i mitten av 1960 talet då jag<br />
planterade igen det med gran. Vi har de senaste åren gallrat denna granskog och<br />
då fått en del massaved. Området kallas alltjämt för ”Utmarksmossen”.<br />
Öster om bostaden ligger en hög kulle. Denna är R-märkt som fornminne och<br />
kallas för Skarpabacken. Min farfar frösådde denna med granfrö under de första<br />
åren han var här. Den granskogen avverkades i början på.1950 talet.<br />
Min farmor Anna Kajsa dog 1903, 48 år gammal. Min farfar levde till 1939<br />
och var vid sin död 85 år.<br />
Min far var lantbrukare på Lunnakulle från 1915 till 1955, alltså i jämt 40 år.<br />
Han gifte sig 1915 med Anna Andersson från Hansagården i Larv. Två söner<br />
föddes i detta äktenskap, en dog endast några dagar gammal, den andra levde i<br />
fyra år då han dog i difteri. Anna dog 1920 i Spanska sjukan.<br />
1923 gifte min far om sig med Märta Karlsson från S.Lundby som blev min<br />
mor. De fick fyra barn Maj, Karl-Erik, Margareta och Olof, de två yngsta är<br />
tvillingar. Några veckor efter tvillingarnas födsel, i januari 1931 dog vår mor i<br />
barnsängsfeber endast 28 år gammal.<br />
1940 gifte vår far sig med Villy Hermansson från Önum, de fick två pojkar<br />
Bo och Allan. Villy född 1911 bor kvar i gamla bostadshuset tillsammans med<br />
Allan född 1947 och hans dotter Linda född 1980.<br />
År 1940 elektrifierades bygden här. Andra världskriget hade då pågått i ett år<br />
och det blev ont om lysfotogen. Förutom elektriskt ljus drog det med sig så<br />
mycket annat som var bra såsom självrensande tröskverk, kvarn,<br />
mjölkmaskiner samt olika hjälpmedel inom hushållet. Jag bedömer detta som<br />
en av de allra största och betydelsefullaste händelser under 1900-talet för vår<br />
bygd.<br />
Jag köpte gården 1955 och äger och brukar den fortfarande. Jag gifte mig<br />
1957 med Gudrun Persson från Kyrkestätta i Larv. Vi har två barn Per och<br />
Birgitta.
År 1956-57 byggdes bostadshus. Potatislager 1961. Djurhållningen upphörde<br />
1967. Lagård och lador revs i slutet av 60-talet. 1970 och 1988 byggdes<br />
maskinhallar. 1979 grävdes en damm i anslutning till bäcken nere på mossen.<br />
Ytan på dammen är ett tunnland och den är två meter djup. Gräskarp har<br />
inplanterats i den för att hålla den ren. Varma sommardagar kan man se många<br />
karpar simma i vattenbrynet. På en ö i dammen har de senaste fem åren häckat<br />
kanadagäss. Dammen är grävd som bevattningsdamm och användes för detta<br />
ändamål varje sommar.<br />
Från 1960 till i början av 1990-talet har det odlats mycket potatis här. Under<br />
en 20-årsperiod från slutet av 1960-talet till slutet av 1980-talet odlades också<br />
jordgubbar. Numera odlas mest spannmål och en del mark ligger i EU-träda.<br />
Åkerarealen är nu ca 70 ha varav en del är arrenderad mark.<br />
Karl-Erik Gustavsson<br />
NR 32<br />
LUNNAKULLE KULLA ROTE<br />
Nedtecknat av Maja Karlsson.<br />
Den 5 juni 1841 söktes vid ting i Onsjö, fasta på ett fjärdedels mantal av förra<br />
Kronoskogvaktarebostället, Lunnakulle, vilket Sven Svensson och hans hustru<br />
Märta Svensdotter köpt av Expeditionskronofogden Friberg, för 358 riksdaler.<br />
1868 köptes så hemmanet av mina morföräldrar, Sven Andersson och hans<br />
hustru Maja Stina Persdotter, för 1100 riksdaler. Säljare var en Johannes<br />
Svensson och hans hustru Cajsa Johansdotter. Sven och Maja fick följande<br />
barn: Ida Maria f.1870, Klas Erland f.1873, Ture Emil f.1875, Anna Kristina<br />
f.1877 och Tulli Sofia f.1879.<br />
Båda sönerna utvandrade till Amerika i unga år. Även dottern Anna Kristina<br />
var många år i Amerika men kom hem i slutet av 30-talet. Ida Maria var en<br />
kortare tid däröver. 1882 avled Sven Andersson, då var alltså barnen mellan 12<br />
och 3 år.<br />
1883 företogs laga skifte av hemmanet. Handlingarna upprättades av<br />
kommisionslantmätare Axel Linde.<br />
Maja Stina gifte senare om sig med Johan Johansson. De fick tillsammans<br />
döttrarna Ester och Hanna. 1915 avled Maja-Stina. Sedan var gården<br />
utarrenderad till bland andra Sanfrid Andersson, Syttorp.<br />
1918 tillträdde mina föräldrar, Emil Klasson och Tulli Klasson född<br />
Svensson. De fick en dotter som dog vid födelsen. Sen tog de en fosterson,<br />
Birger, som efter avslutad skolgång flyttade hemifrån och arbetade som dräng<br />
på diverse gårdar.
1922 föddes jag, Tulli Maria, och 14 dagar därefter dog mamma. Pappa låg<br />
sjuk i Spanska sjukan och kunde inte ens vara med vid jordfästningen. Min<br />
moster Ida, gift med Svante Svensson i Tubbetorp, Ö.Bitterna, tog hand om<br />
mej. Pappa hade olika hushållshjälp. Så kom en hushållerska Beda Johansson<br />
från Saleby. Så småningom förlovade de sig och gifte sig 1924. Så fick jag<br />
komma hem igen. De fick inga barn. När Arne och jag övertog gården 1946<br />
företogs en ombyggnad av boningshuset. Far och mor flyttade då upp i andra<br />
våningen. 1962 dog mor Beda i cancer. Far levde till 1970.<br />
1946 gifte vi oss, min make Arne Karlsson och jag Maja Karlsson född<br />
Klasson. Arne kom från Flycke. Våra barn, Inger född 1947 och Bengt född<br />
1949. Inger är gift med Stig Rydberg från Naum. De bor i Slättås, på Lars-<br />
Persgården (Snipen). Bägge arbetar på Vedums kök. Bengt är gift med Irene<br />
född Johansson från Bitterna. De bor på Flycke, Arnes föräldrahem. Bengt<br />
arbetar på Rana i Tråvad.<br />
Berättat och nedskrivet efter bästa förmåga, med hjälp av gamla lagfarter och<br />
köpekontrakt.<br />
Maja Karlsson, Lunnakulle.<br />
NR 33<br />
SYT<strong>TORP</strong> KULLA ROTE<br />
Detta ställe var ett så kallat ensamhemman. Här bodde och brukade Johannes<br />
Andersson och hans hustru Maja Stina i slutet av 1800-talet. De hade flera<br />
barn. Johannes Andersson dog 1897. Änkan och flera av barnen bodde kvar,<br />
men när en son dog 1905 och sedan även Maja Stina år 1907, flyttade alla ut.<br />
En del till USA.<br />
Härefter kommer Johan Sanfrid Karlsson med hustru Helga Charlotta<br />
Svensson. De ägde gården till 1916 då Anders Sanfrid Andersson och hans<br />
hustru Frida Matilda Andersdotter blev hemmansägare. Sanfrid var född i<br />
Frälsegården, Malmene och Frida i Marbogården, Slättås.<br />
Sanfrid var en mångsidig man, som sysslade med mycket. Han körde posten<br />
någon tid, han var fjärdingsman, brandsyningsman och han var ombud för<br />
äggföreningen och körde omkring och hämtade upp ägg i gårdarna. Många<br />
minns Sanfrid, när han kom körande ned häst och vagn med ägglådorna och<br />
vågen. Han tillverkade också vagnar och hans sonson Karl-Åke berättar, att det<br />
fortfarande finns ett par kvar mycket välgjorda. Sanfrid gick bort 1946 och<br />
Frida 1958. Sanfrid och Frida hade tre barn: Karl f.1902, Hilda f.1904 och<br />
Karin f.1907. Hilda flyttade hemifrån tidigt. Karl och Karin var kvar hemma.<br />
Karl övertog ägg hämtningen, men bytte så småningom ut hästen mot en traktor<br />
"Grålle".
Karin gifte sig med Karl Lindelöf 1952 och flyttade till Vitemosse (se<br />
Malmene rote nr 27). Samma år gifte sig Karl med Signe Brink, Borghem. De<br />
fick sonen Karl-Åke.<br />
Karl gick bort 1962. Karl-Erik Gustavsson, Lunnakulle arrenderade av<br />
sterbhuset i fem år. Därefter har Karl-Åkes halvbror Gunnar Brink, Jultorp<br />
arrenderat gården.<br />
Karl-Åke köpte 1975. Signe gick bort 1979. Karl-Åke flyttade till Vårgårda<br />
och hade Syttorp som sommarhus, men har nu flyttat hem igen. Det har han<br />
inte ångrat, säger han, vackrare boplats är svårt att hitta.<br />
Vi har nu kommit till Larva hed, som är en historisk plats och står att läsa om<br />
i Larvs hembygdsbok. Här har också legat många torp och backstugor, som<br />
hört till Larvs, Malmeneds och Kulla rotar. En lista på stugor och dess<br />
innevånare upptecknad av Johannes Onsjö efter Spetsa-Pettersson (se Malmene<br />
rote nr 11) ser ut så här:<br />
1 Hacke Bengt 9 Kransson<br />
2 Malma Magnus 10 Måsa Sven<br />
3 Karl Larsson 11 Holm<br />
4 Sammels (sen. Goda Kajsa) 12 Orren<br />
5 Smea Gustav 13 Busen<br />
6 Rättarn (Janne Boos far) 14 Skarin<br />
7 Stares Svante 15 Hasessen<br />
8 Stares<br />
Dessa skulle ha bott från gamla vägen till "Slongös hag".<br />
NR 34 <strong>OCH</strong> 35<br />
OKÄNDA <strong>TORP</strong> KULLA ROTE<br />
Till dessa torp har vi inga säkra namn. Det fanns ju många, som endast bodde<br />
en kort tid och sedan flyttade. När stugorna ligger så nära varandra är det också<br />
svårt att placera de rätta personerna på rätt ställe, men i utdragen från<br />
församlingsbok och husförhörslängder längst bak finns alla namn.
NR 36<br />
SOLDAT<strong>TORP</strong> KULLA ROTE<br />
Här fanns det en soldat vid namn Anders Petter Lindqvist med hustru Anna<br />
Kajsa Holmström. Hon var född i Råneå i Västerbotten. Hur hon hamnat här<br />
kan man undra. Hennes mor bodde också här en kort tid. Anna Kajsa och<br />
Anders Petter fick många barn. I kyrkoboken hittar vi en son och sju döttrar. De<br />
flesta av barnen flyttade tidigt till bl.a. Göteborg och vidare till USA. Efter det<br />
att Anders Petter blivit gratialist 1905 flyttade familjen till Kåryd 1907 och<br />
boplatsen försvann. Anders Petter tjänstgjorde som soldat i över 30 år.<br />
NR 37<br />
<strong>TORP</strong> UNDER BÄCKAGÅRDEN KULLA ROTE<br />
Detta torp försvann nog redan i början av 1900-talet. Man minns en kvinna,<br />
som kallades Goda Kajsa. Möjligen var det Inga Kajsa Andersdotter Rang, som<br />
var gift med torpare August Svensson. Inga spår syns nu efter boplatsen.<br />
NR 38<br />
CARL LARSSONS LOTTA KULLA ROTE<br />
Carl Larsson står som torpägare. Han var född 1839 och var gift med Inga<br />
Kajsa Olausdotter. Inga Kajsa dog 1901. Han gifte då om sig med Maja Lotta<br />
Johansdotter 1902. Hon kom från Bäckebo i Längjum. Hon hade en dotter<br />
Albertina (Tina) Augustdotter född 1880. Carl dog 1905 så Lotta blev änka<br />
efter endast ett par år. Dottern Albertina var ute och tjänade och var många år i<br />
familj i Göteborg. Hon kom emellertid hem för att vara hos sin mor, när hon<br />
blev äldre. Lotta dog 1938 och då flyttade Albertina fram till en liten stuga nära<br />
kyrkan i Larv. Det är många, som minns Albertina. Hon kunde laga så god mat,<br />
vilket hon antagligen lärt sig på sina platser i Göteborg. Hon var ofta ute och<br />
hjälpte till, när det behövdes extra hjälp vid kalas eller andra liknande tillfällen.<br />
Hon var också en stor djurvän och stack gärna ner en smakbit under bordet till<br />
gårdshunden. Tina hade det så fint och prydligt i sin stuga och var alltid vänlig<br />
och välkommen dit hon kom.
NR 39<br />
HALTA-KAJSA KULLA ROTE<br />
Maja Kajsa Olausdotter, som bodde i stugan före Carl Larssons Lotta från<br />
stora vägen räknat, var född i Rydsåsa. Hon hade varit piga på Lunnakulle, men<br />
flyttat hem till sina föräldrar, som bodde på Kolöjornas allmänning. Där,<br />
berättar Nanny Albertsson, Hubo, hade hon ramlat ner från hörännet och brutit<br />
benet. Någon doktor var det naturligtvis inte tal om, utan benet fick läka ihop<br />
som det kunde. Hon förblev ofärdig i hela sitt liv. Hon kom hit 1915 och<br />
försörjde sig som stickerska. Nanny berättar att hon alltid satt med benet takt<br />
ut. 1922 flyttade hon till ålderdomshemmet.<br />
Hon hade också "Vassa-Lotta (se nr 25 Malmene rote), som inneboende en<br />
tid. Vassa-Lotta hade också sin dotterdotter hos sig. I den lilla stugan fick de bo<br />
i köket, säger Nanny, som var konfirmationskamrat med dotterdottern. Hur<br />
man i gången tid kunde leva och försörja sig i dessa stugor är en gåta. Det<br />
talesätt som Nanny återberättar kanske belyser lite hur man hade det. "Äta lite,<br />
ligga rent, och skita lortar som hampafrö". Numera äger Karl-Erik Gustavsson<br />
marken på Hederna. Han hade en mycket fin jordgubbsodling här i många år.<br />
NR 40<br />
ONSJÖ GÄSTGIVERI KULLA ROTE<br />
Den stora allfarvägen Skara - Lödöse gick genom Larv och då blev här<br />
gästgivaregård, skjutsstation och postgård på hemmanet Onsjö. När det också i<br />
mitten av 1700-talet blev tingsplats och på 1800-talet även marknadsplats kan<br />
man förstå att här var ett centrum för bygden för ett livligt och rikt folkliv.<br />
Detta står att läsa om i Larvs hembygdsbok.<br />
I senare hälften av 1800-talet var Johannes Andersson och hans hustru Maja-<br />
Stina tillsammans med Johannes bror Anders Andersson och hans hustru Anna-<br />
Sofia gästgivare. Johannes dog 1880 och Anders 1893 men gästgiveriet<br />
fortsatte om än i mindre omfattning eftersom tinget flyttade till Vedum och<br />
marknaderna upphörde. Maja-Stina dog 1914 för övrigt samma år som sin<br />
svägerska Anna-Sofia. 1915 gifte sig Gustav Bernhard (Gusten) med sin kusin,<br />
Anders och Anna-Sofias dotter, Anna Charlotta (Lotten). Även under deras tid<br />
hände det att de fick ta emot gäster som hade ärende i bygden. Gusten och<br />
Lotten fick 2 barn, Johannes f.1918 och Marianne f. 1919. Gusten gick bort<br />
1939. Då övertog Johannes (gästgivarn) gården. Han gifte sig 1941 med Karin<br />
Johansson. Karin och Johannes har alltid varit gästfria så man kan säja att den<br />
gamla gästgiveri traditionen har fullföljts även in i vår tid.<br />
Karin och Johannes fick 2 barn, Inger f.1942 och Karl-Gösta f.1944. Karin<br />
gick bort 1995. Johannes bor kvar, men gården ägs gemensamt av Inger och<br />
Karl-Gösta.
1916 byggdes en s.k. statarstuga på samma sida av vägen som tingshuset.<br />
Dess förste inneboende var Karl Darell. Efter honom var Karl Hollberg med<br />
hustru Lisa arrendatorer i ca 10 år. De flyttade 1931 till Herrljunga. Stugan har<br />
sedan varit uthyrd och även fungerat som undantagsstuga. Numera är den borta.<br />
På Onsjö har bott och verkat en hel del människor. I slutet av foldern har vi<br />
utdrag ur kyrkoböcker där man kan finna alla de som under årens lopp bott här.<br />
Minnen från vår barndom.<br />
Nedtecknat av Marianne Lundmark och Johannes Andersson.<br />
Jag växte upp på Onsjö gästgivaregård. Familjen bestod av mor, far, min äldre<br />
bror Johannes och en syster till mamma, moster Elin.<br />
Gästgivaregården: Vår farfar och farmor bedrev gästgiveri. De var döda när vi<br />
föddes. Benämningen på rummen i huset vittnar om att där bedrivits gästgiveri;<br />
stugan, rummet där utskänkning av öl och dyl. ägt rum, matrummet där maten<br />
serverats och så salen. Pappa berättade om när fina herrar kom på besök skulle<br />
det dukas till dem i salen. Efter ett sådant ”fint” besök var silver och andra<br />
värdesaker stulna. På vinden fanns två gästrum och handkammare där<br />
linneförrådet förvarades. På den öppna vinden fanns vid sidan av rummen<br />
garderober, en benämndes brännvinskontoret och en smutskontoret där<br />
smutskläder förvarades tills det var dags för stortvättarna som ägde rum vår och<br />
höst.<br />
I ett av uthusen fanns vedbod, snickarbod där det stod en stor stenmangel. Vid<br />
mangling var man fyra personer för att dra. I samma hus fanns också<br />
drängstugan och innanför den en köttbod. Där stod ”sältebaljor” och<br />
mjölbingar. Ofta fick jag följa med mor kvällen före baket och lysa med lykta<br />
när hon siktade upp mjöl till baket. Vid jul var det särskilt mycket bakning. Då<br />
skulle det göras i ordning julhögar med bröd och vetebröd till några som bodde<br />
ensamma, till barnfamiljer som också fick särskilda högar till barnen, och till<br />
sådana som hjälpt oss under året.<br />
Det förekom föredrag och annan underhållning i skolan ibland och då kunde<br />
vi få agera gästgivare för föredragshållaren. Hjalmar Ahleman, vissångare och<br />
författare, övernattade en gång i Onsjö. Vi blev förärade med en peng när han<br />
for, Johannes som varande äldst fick fem öre och jag två öre. Glädjen över<br />
denna oväntade gåva går ej att beskriva.<br />
Onsjö fungerade också som luffarhotell. I ladugården fanns alltid en kätte<br />
med ren halm och ett täcke till vägens riddare. Det var alltid spännande med<br />
luffarbesök. Särskilt roligt var det om de hade något att sälja. ”Kåstakalle” hade<br />
egenhändigt gjorda kvastar av kråkris att sälja. ”Göteborgskalle” gick med en<br />
låda i vilken han hade diverse; säkerhetsnålar, knappnålar, näsdukar, strumpor<br />
och kalsonger av ”mackolamé-stickning” för att nämna något av hans<br />
sortiment. Jag minns hur min bror och jag lekte luffare och gick ut på kvällen,<br />
knackade på dörren och frågade ”ligga lagårn natt”. Särskilt bör nämnas en som<br />
hette ”Gärdhemskalle” som kom varje storhelg och låg över och skötte<br />
ladugården, allt utom kraftfodergivning och mjölkning.
På kvällen när luffarna kom fick de en halvkaka bröd med pålägg, sedan gick<br />
de till ladugården och köpte en liter mjölk för sex öre. När luffarna på<br />
morgonen lämnade gården kom de alltid in och fick kaffe och smörgås. Med<br />
sig skulle de ha en luffarsmörgås som bestod av en kaka bröd med smör och<br />
pålägg, vad huset hade. Den klövs på mitten och lades i tidningspapper. Dylika<br />
smörgåsar fick de hos både Hollbergs och Bergmans, vilka var våra grannar.<br />
Brunnen, vattenhämtning: Brunn fanns på gården men vattnet var dåligt och<br />
ansågs ej lämpligt för matlagning. Vatten till detta hämtades från en källa vid<br />
Carlens.<br />
Risbrasor: Särskilt glada var vi barn när pappa tog in ”stickekorgen” med<br />
björkris och eldade risbrasor i kakelugnen. Veden kördes hem okvistad. På<br />
vedbacken kvistades den och grov ved sågades, riset höggs och buntades och<br />
dessa buntar hässjades.<br />
Ett av våra vinternöjen när vi var barn var att räkna åk på vägen. Från<br />
Bjertorp, Skulltorp, Karstorp kom de i långa rader, förspända höhäckar med<br />
hästar för att hämta ved i kronoparken Edsmären.<br />
Marianne Lundmark, Johannes Andersson<br />
I gamla tider låg Laske Härads tingsplats i Larv.<br />
Nedtecknat av Svante Forslid.<br />
I den äldre västgötalagen finns en lag från Larv, den s.k. Lekardrätten. (Lekare<br />
= gycklare). 1448 fanns fortfarande ting i Larv. Den 28 januari utfärdades ett<br />
fastebrev på en gård i Södra Lundby av häradshövding Anders Svensson på<br />
tinget i Larv. 1642 var Vedum ”rättan tingsplats” ända till 1750, då tingshuset<br />
och gästgivaregården brann ner efter en mordbrand den 10-11 april av<br />
gästgivaren Magnus Andersson.<br />
Tinget den 18 maj 1750 hölls dock i Onsjö gästgivaregård och då bestämdes<br />
att tingshus och fånghus skall byggas i Larv. Eventuellt kvarbliven tegelsten<br />
från tingshuset i Vedum skall användas i Larv. Finansieringen ordnades genom<br />
utdebitering på fastigheterna inom tingets område (häradsborna).<br />
Hösten 1751 hölls tinget åter i Onsjö gästgivaregård. Den 12 februari 1752<br />
invigdes det nya tingshuset i Onsjö. Tingen hölls sedan i Onsjö till 1887, då de<br />
flyttades till Vedum, som hade ting till 1897, då flyttning skedde till Vara nya<br />
tingshus.<br />
Att tingen i Larv hölls i Lunnatorp 1780-1781 samt 1797 finns ingen<br />
förklaring till.
Utdrag ur ”Ridt Skara-Leckö-Göteborg” af Claes Bratt.<br />
Svenska Turistföreningens årsskrift 1902.<br />
I sydligaste spetsen av Larvs Hed ligger Larvs Kyrka och Onsjö<br />
gästgivaregård, vid vilken vi senare bestämt oss för att göra vår middagsrast.<br />
För att icke få en alltför lång ritt på eftermiddagen hade önskligt varit att kunna<br />
förlägga rasten något längre bort, men detta förbjöds av de ”lokale forhold”.<br />
Onsjö är nämligen en av den gamla goda sortens gästgivaregårdar, där man får<br />
utmärkt snygga rum och präktig husmanskost samt ett gott och tjänstvilligt<br />
mottagande, och där man således stannar med nöje, då däremot på den<br />
återstående delen av vägen intet lämpligt rastställe finnes. Det blev visserligen<br />
stor uppståndelse i Onsjö när vi redo in på den välkrattade gården, och den<br />
hederliga mor Andersson, som kände mig från mina föregående ritter och från<br />
”beväringsinskrivningsresorna”, slog med båda händerna mot oss och<br />
förklarade det vara - som hon uttryckte sig - absolut omöjligt att så oförberett<br />
servera så höga herrar middag. Men jag försäkrade, att jag i ty fall kände henne<br />
bättre, samt bestämde helt enkelt att middagen skulle vara färdig om halvannan<br />
timme, vartill den goda frun helt gladeligt genmälde: att detta var en helt annan<br />
sak, ty i så fall kunde hon kanske hinna ”te nacka nôka kycklinga”.<br />
Sedan vi tillsett att hästarna blivit behörigen omskötta, företogo vi vandring<br />
till ”Onsjökulle” där en av ”Zätas” förfäder, som varit prost i Larv, var gravsatt.<br />
Efter besöket vid den ganska ståtliga, ehuru av tidens tand något medfarna<br />
gravmonumentet, gjorde vi en tur ned mot Larvs kyrka, där i den bredvid<br />
liggande Bäsingekullen, enligt sägen, trollen fordom haft sina ”bäsahjordar”<br />
och fårahjordar infållade om nätterna. Nu såg här jämförelsevis ganska bäsfritt<br />
och därtill föga trolskt ut, men under den lugna ytan gömdes kanske mycket,<br />
som icke kom till synes ovanpå.<br />
Efter något mer än en timmes bortavaro vore vi tillbaka vid Onsjö, där vi efter<br />
en hastig toalett gingo att intaga vår middag. Det befanns emellertid att, som<br />
jag förutspått denna var helt enkelt excellent. Bländvit bordduk, enkel men<br />
snygg servis med Nordenskiölds och Palanders välkända bilder, blankskurade<br />
knivar, nyputsat silver, blommor på bordet. Därtill smörgåsbord med, utom<br />
smör, ost och bröd - (brännvin och sherry hade vi medfört i våra pluntor) -,<br />
spickeskinka, inlagd sill och oskalad potatis, briljanta filbunkar, kyckling med<br />
pressgurkor och potatis, och sist men inte sämst: de allra magnifikaste<br />
astrakaner - alltsammans väl och hyggligt serverat. Ja, säkert är att mor<br />
Andersson är en krona och att Onsjö borde stå med stjärna för i Sv.T.F:s<br />
resehandböcker för trötta och hungriga resande att beakta.<br />
Anm. Mor Andersson var Marianne Lundmarks farmor.
Utdrag ur Linnarssons bok: By, bygd och gård, del 1.<br />
Genom Onsjö ägor rinner Afsån. Från Onsjö i Larv kan man följa Afsån till<br />
Long, där den rinner ut i Lidan. Så sent som på 1850-talet förekom vargar i<br />
Larvs socken. På våren 1861 rev ett par vargar en ko för en fattig<br />
backstugesittare i en grannsocken. En av dessa fick kort därpå sin bane och på<br />
hösten samma år sköt Henrik Andersson på Bäsingen en varg vid Onsjö bro.<br />
Det var den andra av dessa vargar som blev skjuten, sedan hördes ingen varg av<br />
varken här eller där.<br />
Onsjö marknader: Marknaden var ett stort evenemang. Marknadsafton och<br />
marknadsdagen räknades som helgdagar för såväl husbonde som dräng. Det var<br />
självklart att man skulle ha ledigt, åtminstone endera marknadsdagen om inte<br />
bådadera. På gästgivaregården kunde den resande få mat och logi och här<br />
kunde han få skjuts till nästa gästgivaregård. Gästgivaren i Onsjö anlitade<br />
aldrig någon reserv. Han höll så många hästar på stall att han ensam kunde<br />
upprätthålla skjutsningen. Men han hade en särskilt bra gård och inbärgade<br />
ofantliga grödor i såväl goda som svaga år. Han kunde hålla både hästar och<br />
drängar.<br />
År 1750 flyttade tingsstället till Onsjö. I början av 1800-talet kom<br />
marknaderna till Onsjö. Onsjö marknad var en av de största inom provinsen.<br />
Här salufördes framför allt rikligt med spannmål. Där såldes hästar och svin, på<br />
höstmarknaden gäss, stutar och kvigor. Från sjuhäradsbygden kom<br />
gårdfarihandlare, tyghandlare från Borås, garvare från Lidköping, Vänersborg<br />
och Skara. De köpte upp hudar och sålde läder. Det fanns hatt- och<br />
handskmakare, sadelmakare, smeder, kopparslagare, karamell- och pepparkaksgummor.<br />
På den tiden förekom inget finbak i allmogehem men (1860-<br />
1870-talet) hade far och mor varit på marknaden skulle de ha något gott med<br />
hem som marknadsgåva till barnen och övriga hemma. Till och med en och<br />
annan guldsmed sökte sig hit. Fästfolk kunde alltså köpa ring, och blivande<br />
brudpar gjorde ofta sina inköp här i stället för att resa till staden. Även<br />
psalmbok var en marknadsvara, den ingick i den s.k. brudbegåvningen som<br />
bestod av handskar, bok och ringar. Husgeråd som träsnidaren, slöjdaren laggat<br />
och format fanns också att köpa.<br />
Bland böckerna på bokhandlarens bord fanns bl.a. Arndts postilla, Arndts<br />
sanna kristendom, Scrivers Själaskatt och andra andaktsböcker.<br />
Bondepraktikan, Skillingtryck m.m.<br />
Hade en häst eller ko bytt ägare, skulle man dricka köpeskål. Den pengarna<br />
får / han köpeskål består. Då gick man in på gästgivaregården, gästgivaren hade<br />
rättigheter att servera öl och brännvin. Sista marknaden i Onsjö hölls 1886 och<br />
sista tinget 1888.
NR 41<br />
TINGSHUSET KULLA ROTE<br />
Tingshuset uppfördes i mitten av 1700-talet och här hölls ting till 1887 då<br />
tinget flyttades till Vedum. Mycket om detta står att läsa i Larvs hembygdsbok.<br />
Huset användes också som bostad. Här bodde på 1800-talet Anders Andersson<br />
med hustru Anna-Sofia. Han kallades Stor-Anders till skillnad från Lill-Anders<br />
som bodde i Neregården. Anders och hans bror Johannes drev gästgiveriet<br />
tillsammans och det finns skäl att förmoda att gästgiveriet fortsatte även efter<br />
Johannes död 1880. Anders dog 1893 och rörelsen förlorade alltmer i<br />
betydelse, när tinget flyttade och marknaderna så småningom upphörde.<br />
Anna-Sofia dog 1914 samma år som sin svägerska Maja-Stina. 1915 gifte sig<br />
dottern Anna Charlotta med sin kusin Gustav Bernhard i grannhuset och de<br />
övertog Onsjö. In i tingshuset flyttade då Karl Bergman med hustru Ester Maria<br />
Johansdotter. De hade fem barn, Inga f.1902, Anders f.1903, Per f.1906, Stina<br />
f.1907 och Greta f.1908. Karl var skräddare och av barnen var det Anders och<br />
Greta som gick i sin fars fotspår. Det finns fortfarande de som minns<br />
verksamheten hos skräddaren, det stora bordet, pressjärnet där det pyste ånga,<br />
alla tyger och halvfärdiga plagg och familjen som arbetade tillsammans i den<br />
förutvarande tingssalen. Greta gifte sig 1940 med smeden Anders Gustavsson<br />
och de bodde här några år innan de byggde och flyttade till ett hus vid<br />
nuvarande Borgavägen.<br />
Det berättas att under Bergmans tid ordnades baler i tingshuset. Där hölls<br />
också religösa möten innan missionshus och Salem byggts. Det fanns inte så<br />
många samlingssalar på den tiden utan de fick hålla till där utrymme fanns.<br />
Efter Karl Bergmans död köptes huset av Johannes Onsjö, som restaurerade<br />
huset och det var sedan uthyrt tills Sverker och Berit Sondén köpte det 1970.<br />
De har pietetsfullt bevarat det och det är roligt att ett sådant kulturminnesmärke<br />
har kunnat bevarats.<br />
Den intilliggande fångstugan eller arresten har också bevarats och där kan<br />
man begrunda forna tiders fångvård eller snarare brist på fångvård.<br />
NR 42<br />
ONSJÖ STORA NEREGÅRD (BJÖRKEDAL) KULLA ROTE<br />
Det sägs att rackar´n bodde här på den tiden det fanns bödel. Hur det var med<br />
den saken vet man väl inte säkert. Under sista halvan av 1800-talet var här<br />
garveri. Jöns Hegnander hette en. Han hade även gesäller, Albert Wilhelm<br />
Hedengren från Strängnäs och Carl Wilhelm Klingberg från Boda i Värmland.<br />
Den senare flyttade till Köpenhamn. Det var flera stycken garvare under kortare<br />
perioder till 1876 då inflyttade Theodor Bäckström från Lysekil. Han kom att<br />
stanna till 1894. Hustrun hette Emma Justina Forsberg. Husen låg nära<br />
Larvaån, så platsen var nog lämplig för garveri. Det fanns många barn i<br />
familjen, men flera dog i späd ålder Far, mor och fyra barn flyttade till<br />
Göteborg 1894.
Vem som bodde här i början på 1900-talet är oklart. 1914 flyttade Anders<br />
Gustaf Carlén med hustru Klara Sofia Johansdotter hit. Carlén hade varit<br />
folkskollärare och organist i Larv under många år. De bodde då på<br />
organistbostället Lockebacke. Båda makarna dog 1922.<br />
Några år efteråt kom Ernst Gustavsson med hustru Anna Helena Viding. De<br />
hade fyra barn, Sonja f.1921, Lennart f.1923, Lisa f.1924 och Vera f.1928.<br />
Ernst var snickare. Familjen byggde ett hus närmre kyrkan och flyttade dit<br />
1933. Annas syster Ellen Viding bodde också här en tid. Hon var finsömmerska<br />
och hade tidvis syelever. Hur kunde alla få plats i detta hus med tre små rum<br />
och kök?<br />
Nu flyttade Sven Vinge med hustru Ida Sofia Wäring hit. De hade barnen<br />
John f.1909, Gustav f.1914, Elsa f.1915, Anna f.1918, Edit f.1925 och Olof<br />
f.1926. Av dessa blev John, Anna och Olof kvar i hemmet. John var<br />
la´gårdskarl på Hubo i många år. Olof arbetade hos Johannes och Karin i<br />
Onsjö. Nu är John och Anna döda och Olof vistas på vårdhem i Vara. Huset är<br />
också borta och endast något träd minner om boplatsen och den bro och stig,<br />
som John dagligen använde på väg till sitt arbete är heller inte så flitigt brukad.<br />
NR 43<br />
ONSJÖ STORA KULLA ROTE<br />
Gårdarna i Onsjö bildade en liten by till enskiftet 1822, då den här gården<br />
flyttades ut till nuvarande plats. Brukare här på 1860 -70-talen var Anders<br />
Andersson och hans hustru Anna Maria Johansdotter. De hade tio barn. 1880<br />
sålde de gården för 21000 kronor och flyttade till Assarsgården Borga. Köpare<br />
var Johan August Johansson och hans hustru Matilda Andersdotter. De fick sju<br />
barn varav en son dog i späd ålder. Barnen var födda mellan 1881 och 1895.<br />
Johan August Johansson född 1857 gick bort 1913. Hans hustru Matilda var<br />
född 1856 och gick bort 1933. Hon och de övriga barnen sålde gården till<br />
yngste sonen Johannes 1917 för 27000 kronor. Gården var då taxerad i 15300.<br />
Matilda flyttade in i den s.k. undantagsstugan på gården. Johannes fortsatte i<br />
sin fars fotspår och blev auktionsförättare och kommunal förtroendeman,<br />
landstingsman och riksdagsman mm. Han uppförde också ett sågverk på<br />
gården. Det såldes 1937 till Nils Andersson Sikan och Olof Larsson,<br />
Kaggården.<br />
Johannes gifte sig med Edit Larsson, Backgården (se Malmene rote nr 51). De<br />
fick fyra flickor födda 1928-30-33 och 38 varav den näst yngsta dog vid 17 års<br />
ålder. 1937 antogs namnet Onsjö.<br />
En arbetarbostad uppfördes 1936-37 och de första som bodde där var John<br />
och Natalia Dahlöv. John var en trogen arbetare under många år.<br />
Ett nytt boningshus byggdes på det gamlas plats 1939. Äldsta dottern Inga-<br />
Lisa och hennes man Olof Andersson arrenderade gården 1953 för att överta<br />
1965. Olle och Inga-Lisa har fem barn: Hans f.1950, Margareta f.1952, Elisabet<br />
f.1957, Gunnel och Maria f.1958.
Sonen Hans och hans hustru Karin köpte gården 1989. De har tre barn Jonas,<br />
Pontus och Pernilla, som alla fortfarande går i skolan. Olle och Inga-Lisa<br />
flyttade 1991 till Sjötorp.<br />
Under Olles och Inga-Lisas tid ändrades gårdens inriktning från mjölkproduktion<br />
till svinproduktion. Ladugården gjordes om till svinstall i ett par<br />
omgångar och nya svinstallar har byggts. Även Hans och Karin har byggt nya<br />
svinstallar och har nu en modern, integrerad svinproduktion. 1976 köptes<br />
Sikan, som gränsade till gården. Den forna arbetarebostaden är uthyrd till Kent<br />
Österberg och Jeanette Visenstam.<br />
Ur ”Minnesanteckningar 1968” gjorda av Johannes Onsjö kan man läsa:<br />
Min fader Johan August Johansson var född i Dränggården Naum, äldst bland<br />
åtta syskon.--------<br />
Far var vidsynt och klartänkt, ville gärna diskutera olika problem, politiskt<br />
moderat-liberal. Han hade inte lätt för att tala offentligt men däremot hade han<br />
mycket lätt för att komma i kontakt med människor enskilt, fin humor,<br />
sällskapsmänniska, lite bohem, känslomänniska, slog lätt över åt ena eller<br />
andra hållet. I sin gärning var han mångbetrodd, landstingsman, nämndeman,<br />
ordf i Laske härads vägstyrelse, auktionsförättare, boutredningsman m.m.<br />
Som jordbrukare var han i viss mån en föregångsman. Han dikade gården<br />
fullständigt med öppna diken och var bland de första som började täckdika<br />
(1902). Han köpte slåttermaskin bland de första i bygden (1896) och det var ju<br />
första steget till jordbrukets rationalisering. Jag hörde berättas att en<br />
slåttermaskin då ansågs vara en så märklig och komplicerad maskin så att<br />
t.o.m. den som körde maskinen blev särskilt uppmärksammad när han var ute<br />
bland folk. En tid drev far tillsammans med en kompanjon mejerirörelse i<br />
Hubo. Det engagemanget vållade honom och hela familjen en hel del obehag<br />
och tråkigheter, delvis kanske beroende på att far ej var tillräckligt hård och<br />
uthållig.<br />
Far hade dålig lust och fallenhet för kroppsarbete. Han hade säkerligen<br />
kommit på fel plats i livet vilket kanske i sin tur bidrog till att han i många år<br />
hade besvär med spriten. Spritmissbruket var ju ganska allmänt på den tiden.---<br />
Mor var född i Möllentorp, Önum. Hon var arbetsam, sparsam och uthållig.<br />
Hon gjorde allt vad hon kunde för de sina och för att hålla ihop hemmet. Hon<br />
var sluten och allvarlig, nästan lite tungsint. Gammaldags kristen, gick ofta i<br />
kyrkan och missionshuset, läste regelbundet i någon andaktsbok.<br />
Besök på Onsjö av Gudrun Onsjö-Wäpling<br />
Två gånger om året åkte vi till Larv och Onsjö, som var min fars, Herman<br />
Onsjös, barndomshem.<br />
Jag minns julbesöken bäst. Min syster och jag packades ner i en stor<br />
fårskinnsfäll, föräldrarna tog på kappa respektive rock med pälsfoder - och så<br />
bar det av i den iskalla Forden. Någon värme i bilarna existerade inte på 30talet.
I skogen norr om Larv fanns en stor sten, som lutade starkt utåt vägen. Det<br />
såg ut som den när som helst skulle trilla och krossa de förbipasserande. Den<br />
stenen hade skrämt pappa, då han som liten hade fått följa med ut och köra<br />
mjölk. Stelfrusna tumlade vi ur bilen på Onsjö och mottogs av faster Edit,<br />
farbror Johannes och fyra blonda kusiner: Inga-Lisa, Anne-Marie, Margareta<br />
och så småningom lilla Kerstin.<br />
Måltiderna på Onsjö var något alldeles extra. Som vuxen har jag förstått<br />
vilken duktig husmor faster Edit måste ha varit. Det skrattades och skämtades<br />
runt det stora matsalsbordet. Pappa och farbror Johannes pratade politik och<br />
diskussionerna kunde stundom bli ganska häftiga. Ingen brydde sig om vad<br />
bordsgrannen åt eller inte åt. Ingen sa: Äter du inte upp den riktiga maten, blir<br />
du utan efterrätt. Jag kunde i lugn och ro specialisera mig på faster Edits<br />
tunnbrödskakor, de där stora, vita, runda. Efter maten vilade pappa och farbror<br />
Johannes middag. -Det var gott det här, var ska jag ligga, var ett uttryck som<br />
myntades efter pappa. Kusinerna växlade om med att diska, vi andra fick torka.<br />
Tallrikarna skickades ut genom en lucka, som förband matsalen med köket.<br />
Den sparade många steg.<br />
En av dagarna hölls stort gästabud. Då fylldes huset av fastrar, farbröder och<br />
nya kusiner. Fram emot kvällen pratade man minnen och erinrade sig de<br />
människor, som levat och verkat på Onsjö i gången tid.<br />
Min farfar, landstingsman, nämndeman i Laske härad, auktionsförrättare,<br />
mejerist, lantbrukare och glad sällskapsbroder och farmor, som var sin mans<br />
raka motsats. Lugn, allvarlig med en närapå sträng framtoning. Farfar, Johan<br />
August Johansson, hade vuxit upp på Dränggården i Naum, äldst av en<br />
syskonskara på åtta.<br />
1881, endast 24 år gammal, inköpte han Onsjö. Strax innan hade han gift sig<br />
med Matilda Andersdotter från Möllentorp. Möjligen var det hennes hemgift<br />
som finansierade gårdsköpet. Av alla de sysslor och uppdrag som Johan August<br />
innehade, var det lantbruket som intresserade honom minst, trodde hans sentida<br />
ättlingar. Det berättades också anekdoter:<br />
Då kusin Walters mor dött, var det farmor som fick ta hand om dottersonen.<br />
Till den ändan förärade pappa och farbror Johannes henne en bok om<br />
barnuppfostran. Vid ett senare besök kunde de konstatera, att Walter utvecklats<br />
till ett riktigt A-barn och kunde inte annat än berömma farmor. - Ja har inte gått<br />
ett ord efter boka, meddelade hon torrt.<br />
Så var det ånyo dags för fårskinnsfäll och hemresa. Men innan hade jag i all<br />
hemlighet dokumenterat besöket genom att vända på en tavla i trappuppgången<br />
och anteckna datum.
NR 44<br />
SIKAN KULLA ROTE<br />
Nedtecknat av Ingemar Andersson.<br />
Sikan, en lanthandel.<br />
Här fanns en lanthandel. Ifrån början byggdes huset för brännvinsförsäljning,<br />
men då detta blev förbjudet någon gång under 1800-talet blev det en<br />
traditionell lanthandel. Det viktigaste sortimentet bestod av fotogen, kaffe,<br />
socker, salt, jäst, kryddor, såpa, tändstickor o.dyl.<br />
Ägaren från slutet av 1800-talet hette Anders Andreasson, sedermera kallade<br />
han sig för Andersson.<br />
I rörelsen ingick även ett litet jordbruk på några få tunnland. Marken och<br />
tomten där husen stod ägdes av Vedums kyrka. De hade en till två kor samt en<br />
häst vilket var en nödvändighet, eftersom de allra flesta varorna fick hämtas på<br />
järnvägsstationen i Fåglavik. Dit kördes var och varannan dag.<br />
Min far, Erik Andersson, kom till Sikan år 1901, 14 år gammal, som<br />
bodknodd. Han kom från Lerum där han hade haft plats i ett år. Han var född<br />
på Östra Bodane i Hemsjö socken strax utanför Alingsås och uppväxt på<br />
Östads Barnhus vid västra sidan av Mjörn.<br />
1913 blev Anders Andersson änkman och anställde hushållerska, den som var<br />
längsta tiden hette Ida Ljungqvist. 1919 började bensin säljas, bolaget hette<br />
Bratts.<br />
1926 ersattes hästen av bil, en T-Ford årsmodell 1921, vilken köptes av en<br />
bilhandlare i Herrljunga som hette Pettersson. Priset var 400 kr och då ingick<br />
även körkort för min far.<br />
1928 dog Anders Andersson och då fick min far överta affären.<br />
Jordbruksdelen övertogs av Nils Andersson.<br />
1933, samma år som jag föddes, lades affären ned och vi flyttade 600 m söder<br />
ut till Ängabo som var en ännu äldre handelsplats. Efteråt användes huset som<br />
bostad i några år. De som bodde där var bl.a. en snickare som hette Widing,<br />
John Dahlöv som arbetade på Onsjö och Folke Johansson. Sist bodde en familj<br />
som hette Sandberg och kom från Finland som krigsflyktingar.<br />
1941 revs husen ned av trädgårdsmästare Karl Jonsson för att användas som<br />
bränsle i växthus.<br />
Västergården Edum februari 1996<br />
Ingemar Andersson
Efter Anders Anderssons död köptes jordbruket av Nils Andersson från<br />
Karlsberg. Han uppförde ett boningshus på andra sidan vägen från ladugården<br />
och affären räknat. 1930 gifte han sig med Elsa Johansson från Jon<br />
Börjesgården (se Valebergs rote nr 6). Nils hade olika jordbruksmaskiner, som<br />
han tillsammans med sin bror Aron körde omkring i bygden med. Det sägs att<br />
de var bland de första att skaffa traktor. Bl.a. hade de tröskverk, som de<br />
forslade runt till olika gårdar.<br />
1937 köpte Nils, tillsammans med Olof Larsson, Kaggården, sågverket, som<br />
Johannes Onsjö hade uppfört på 1920-talet. Här har sågats mycket virke under<br />
årens lopp. Det var ett tungt arbete att rulla de tunga stockarna fram till<br />
sågklingan. Det fanns inget av den maskinella utrustning, som numera<br />
underlättar arbetet.<br />
Nils dog 1973 och Elsa 1975 och därefter köptes Sikan av Olof och IngaLisa<br />
Andersson och hör numera till Onsjö. Sågverket köptes av Einar Larsson,<br />
Svartkärr, som hade det i några år tills Tomas Gilbertsson övertog 1986. Han<br />
har rustat upp sågen och installerat en hel del modern utrustning. De tunga<br />
lyften är nu helt borta. Tomas hyr också huset på Sikan som bostad.
NR 45<br />
BOSTADSFASTIGHETER PÅ ONSJÖ KULLA ROTE<br />
Följande sidor innehåller en förteckning över bebyggelse på Onsjö, Prästgården<br />
och Hubo. Vi har tagit med den som byggde och nuvarande ägare.<br />
1:12 Snickerifabrik Borgavägen 5<br />
Byggår: 1946 Larvs Byggnadsfirma, E.Björndal<br />
Fabriken sysselsatte 5-6 arbetare under ca. 20 års tid, bl.a. tillverkades fönster.<br />
Senare och fram till nu har byggnaden fungerat som byggvarulager. I en mindre<br />
del av fabriksbyggnaden drev K.G. Svensson speceriaffär under åren 1950 till<br />
1960.<br />
1:13 Bilverkstad Borgavägen 7<br />
Byggår: 1975 Anders o. Arne Johansson<br />
1:28 Jerker o. Marita Nilsson Borgavägen 9<br />
Byggår: 1960 Tage o. Birgit Svensson<br />
1:14 Gillis o. Inger Gustavsson Borgavägen 11<br />
Byggår: 1946 Paul Johansson<br />
1:15 Paul o. Gunnel Johansson Borgavägen 13<br />
Byggår: 1953 Paul Johansson<br />
Paul hade först moped o cykel verkstad på Borgavägen 11, men sålde 1953 och<br />
byggde här. Under senare delen av 50-talet startade han även TV-försäljning.<br />
Under fotbolls VM 1958 fanns en TV placerad i skyltfönstret så att<br />
allmänheten kunde se. Paul ordnade även visningar i bygdegården på lördags<br />
kvällar. Bygdegården var då full av nyfikna besökare. I början på 60-talet<br />
byggdes källaren ut till bilverkstad. Sonen Anders övertog verkstaden 1971.<br />
1975 byggdes en ny bilverkstad på gamla bygdegårdstomten. Pauls son Arne<br />
började arbeta hos Anders 1972. Arne startade egen bilförsäljning 1984.<br />
1:16 Henrik Johansson o Kirsi Kinnunen Borgavägen 15<br />
Byggår: 1947 Sven o. Alfhild Johansson<br />
1:17 Folke o. Anna Dahlöv Borgavägen 17<br />
Byggår: 1955 Folke Dahlöv<br />
1:18 Anders o. Elisabeth Sturkell Borgavägen 19<br />
Byggår: 1947 Olof o. Agnes Karlsson<br />
1:19 Berglunds Ellager Borgavägen 21<br />
Byggår: 1978 Inger o. Kent Berglund
1:14 Kerstin o. Anna-Greta Ekblom Borgavägen 6<br />
Byggår: 1948-49 A. Gustavsson<br />
Detta hus ligger på Larvs rote. Här byggde Anders Gustavsson en smedja 1940<br />
för att 1948 uppföra boningshuset.<br />
1:23 Ove o. Kristina Larsson Borgavägen 8<br />
Byggår: 1949 Carl o. Edit Jonson<br />
Här uppförde Carl Jonsson växthus och bedrev under flera år handelsträdgård.<br />
1:24 Lars-Ove o. Ing-Britt Larsson Borgavägen 10<br />
Byggår: 1952 Gustav o. Helga Vinge<br />
1:25 Elsy Ivarsson Borgavägen 12<br />
Byggår: 1961 Ingvar o. Elsy Ivarsson<br />
1:21 Gösta o. Svea Berglund Borgavägen 14<br />
Byggår: 1947<br />
1:20 Bengt o. Birgitta Onsjö Borgavägen 16<br />
Byggår: 1948 Evert o. Maj Björndahl<br />
1:9 Karl-Gustav o. Maud Svensson Småkullavägen 3<br />
Byggår: 1944 Helge Hellander<br />
1:42 Lars-Olof o. Christina Larsson Småkullavägen 4<br />
Byggår: 1972<br />
1:35 Kennet Ivarsson Småkullavägen 6<br />
Byggår: 1970 Larvs bostadsstiftelse<br />
1:36 Elvy Björklund Småkullavägen 8<br />
Byggår: 1970 Larvs bostadsstiftelse<br />
1:37 Evert o. Vera Gidstedt Småkullavägen 10<br />
Byggår: 1970 Larvs bostadsstiftelse<br />
1:38 Rune o. Karin Dahlöf Småkullavägen 12<br />
Byggår: 1970 Larvs bostadsstiftelse Ägare: Lars Ljungman<br />
1:39 Nils-Åke o. Barbro Schörling Småkullavägen 14<br />
Byggår: 1971 Larvs bostadsstiftelse<br />
1:32 Arne o. Iréne Johansson Anderstorp<br />
Byggår. 1970 Anders Johansson<br />
1:34 Pensionärslägenheter + Bibliotek i källaren Småkullavägen<br />
Byggår: 1971 (4 lägenheter + 2 något senare) Larvs kommun<br />
Ägare: Vara kommun.
1:30 Jan o. Ulla Olsson Lassagårdsvägen 4<br />
Byggår: 1971 Lars Göran Blank<br />
1:22 Larvs skola<br />
Byggår: 1954 Larvs kommun Ägare: Vara kommun<br />
1:62 Inger o. Ove Sandsjö Lekvägen 5<br />
Byggår: 1954 Larvs kommun<br />
1:65 Förskola Lekvägen 3<br />
Byggår: 1954 Larvs kommun Ägare: Vara kommun<br />
1:65 Gunnar o. Enis Johansson Lekvägen 1<br />
Byggår: 1954 Larvs kommun Ägare: Vara kommun<br />
1:65 Ella Nyström Lekvägen 1<br />
Byggår: 1954 Larvs kommun Ägare: Vara kommun<br />
1:27 Folke o. Ami Persson Lekvägen 2<br />
Byggår: 1954<br />
1:46 Leif o. Barbro Johansson Furuvägen 1<br />
Byggår: 1974<br />
1:43 Alf o. Kristina Arvidsson Furuvägen 2<br />
Byggår: 1974<br />
1:47 Åke Jönsson Furuvägen 3<br />
Byggår: 1976<br />
1:44 Bengt o Marie-Louise Jonsson Furuvägen 4<br />
Byggår: 1974<br />
1:48 Anders O. Nilsson o. Ann-Sofie Olsson Furuvägen 5<br />
Byggår. 1984 Lars-Ove Larsson<br />
1:45 Göran o. Lillian Karlsson Furuvägen 6<br />
Byggår:1976<br />
1:52 Sverker o. Lotta Alfredsson Movägen 1<br />
Byggår: 1976 Stig Karlsson<br />
1:49 Kjell-Åke o. Sonja Karlsson Movägen 2<br />
Byggår: 1976<br />
1:53 Jakob o. Gun-Britt Jakobsson Movägen 3<br />
Byggår: 1978
1:55 Kent o. Inger Berglund Hedvägen 1<br />
Byggår: 1974<br />
1:59 Anders o. Karin Johansson Hedvägen 2<br />
Byggår: 1977<br />
1:56 Sven-Erik o. Inga-Karin Johansson Hedvägen 3<br />
Byggår: 1975 Lars Göran Blank<br />
1:60 Bengt-Åke o. Ingrid Svensson Hedvägen 4<br />
Byggår: 1975 Christiansson<br />
1:57 Hans o. Anita Gidstedt Hedvägen 5<br />
Byggår: 1975 Lars Göran Blank<br />
1:61 Peter o. Carina Sandsjö Hedvägen 6<br />
Byggår: 1974 Kjell Borg<br />
1:58 Börje o. Berit Andersson Hedvägen 7<br />
Byggår: 1974<br />
Bostäder på Larvs rote.<br />
1:66 Ulf o. Maria Lundmark Järnåldersvägen 3<br />
Byggår: 1984<br />
Parhus 4 st. Järnåldersvägen<br />
Byggår: 1987-89 Stiftelsen Varabostäder Ägare: AB Varabostäder<br />
Parhus 5 st Bronsåldersvägen<br />
Byggår: 1991 Ägare: Tage Brolin, Främmestad<br />
Bostad på Malmene rote.<br />
2:8 Valter o. Alice Gidstedt Solgläntan<br />
Byggår: 1954
<strong>TORP</strong> <strong>OCH</strong> GÅRDSINVENTERING I <strong>LARV</strong><br />
1995 - 1996<br />
Vår studiecirkel har i år gått igenom Heda och Kulla rotar. Vi har<br />
som tidigare försökt få fram något om de som bott och verkat på<br />
de olika ställena. Det blir av förklarliga skäl endast glimtvis, men<br />
kanske det speglar något hur livet kunde gestalta sig förr.<br />
Vi har i slutet på foldern utdrag ur olika kyrkoböcker där det går<br />
att finna namn och årtal på de som bott på de olika ställena.<br />
Från Onsjö i Kulla rote har sålts en hel del tomter. Där har en<br />
liten villabebyggelse vuxit upp. Vi har valt att anteckna de som<br />
byggt husen och nuvarande ägare. En del av denna bebyggelse har<br />
även skett på Prästgården och Hubo. För att få en enhetlighet har<br />
vi tagit med alla i denna folder.<br />
Det är en del utom cirkeln, som skrivit ner sina barndomsminnen.<br />
Vi tackar för detta. Ett stort tack också till konstnär Bror Halldin,<br />
som även i år tecknat titelbladet.<br />
Deltagare i cirkeln har varit:<br />
Inga-Lisa Andersson Sjötorp Larv<br />
Åke Andersson Hansagården Larv<br />
Ulla Bengtsson Jonagården Larv<br />
Rune Fridén Smedegården Larv<br />
Karl-Erik Gustavsson Lunnakulle Larv<br />
Gösta Johansson Gärdhem Ryd Larv<br />
Herbert Johansson Mellomgården Längjum<br />
Ella Johansson Björkehed Larv<br />
Karl-Erik Johansson Björkehed Larv<br />
Ove Johansson Lönnebo Larv<br />
Bengt Kjell Nyhem Ryd Larv<br />
Karl-Arvid Lidén Solhem Larv<br />
Sven Lindberg Lillegården Ryd Larv<br />
Lennart Linnarsson St. Heden Ryd Larv<br />
Marianne Lundmark Kaggården Larv<br />
Helge Svantesson Kruthusg. 14 Kvänum
ÖDE<strong>TORP</strong>ET<br />
Jag kommer genom skogen Där det var dans på logen<br />
i skymningen dit fram i farmors ungdomstid<br />
till mark ej rörd av plogen nu återtager skogen<br />
på många år. En stam med ränta sin likvid.<br />
med virrvarr utav gren Ett grävlingpar haft ungar<br />
och äpplen här och där där Majros åt sitt hö<br />
intill där växer enar och spindelväven gungar<br />
med vildmarksfräna bär. med last av maskrosfrö.<br />
Där eldens flamma väcktes Det enda som ej tiden<br />
i tidig morgonstund har kunnat plåna ut<br />
och torra stickor bräcktes är lugnet här och friden<br />
syns nu en sotig grund. som fanns vid stugans knut.<br />
Av taket murkna stockar Fast torpets folk är döda<br />
är allt som återstår. Och huset rasat ned<br />
Jag ifrån hällen plockar det ligger icke öde<br />
en spiskrok mörk av år. I minnenas kvarter.<br />
Sven Vandrare