You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
- Vom pune fiecare două milioane. într-un an de zile vom câştiga patru milioane.<br />
Patru milioane de franci! Asta însemna libertate. Ar putea să plece într-un loc unde<br />
Hélène să nu-l găsească.<br />
- Mă voi mai gândi, promise Charles. Şi se gândi. Zi şi noapte. O şansă imensă. Dar<br />
cum? Charles ştia că i-ar fi fost imposibil să împrumute bani fără ca Hélène să nu afle.<br />
Toate erau pe numele ei, casa, tablourile, maşinile, bijuteriile. Bijuteriile... acele<br />
frumoase, inutile ornamente, pe care le ţinea ascunse în seiful din dormitorul ei.<br />
încetul cu încetul o idee prinse viaţă în mintea lui. Ar putea să ia bijuteriile, una câte<br />
una şi apoi să le înlocuiască cu copii ale lor şi să împrumute bani pe cele adevărate.<br />
După ce şi-ar fi făcut afacerea cu via, pur şi simplu ar fi schimbat din nou bijuteriile. Şi<br />
îi rămâneau destui bani ca să dispară.<br />
Charles îi telefona lui René Duchamps şi îi spuse cu inima bătând de fericire.<br />
- M-am hotărât să intru cu tine în afacere.<br />
Prima parte a planului său rl teroriza pe Charles. Trebuia să deschidă seiful şi să<br />
fure bijuteriile Hélènei.<br />
Anticipând acest lucru groaznic, abia mai reuşea să se mişte. Se purta ca un<br />
automat, fără să vadă sau sa audă ce se întâmpla în jurul lui. De fiecare dată când o<br />
auzea pe Hélène, începea să transpire. Ea îşi făcea probleme din cauza lui, mai ales că<br />
şi mâinile lui Charles începură să tremure. Chemă doctorul să-l consulte, dar acesta nu<br />
găsi nimic.<br />
- Pare să fie doar puţin încordat. o zi sau două în pat îl vor linişti.<br />
Hélène îl privi lung pe Charles, zăcând gol în pat şi zâmbi.<br />
- Mulţumesc, doctore.<br />
În clipa în care doctorul ieşi pe uşă, Hélène începu să se dezbrace.<br />
- Nu, nu mă simt prea în formă, protestă Charles.<br />
- Eu da, replică Hélène. Nici când nu o mai urâse atât de mult.<br />
În săptămâna următoare lui Charles i se oferi un prilej favorabil. Hélène pleca la<br />
Garmisch - Partenkirchen să schieze cu nişte prieteni. Se hotărâ să-l lase pe Charles la<br />
Paris.<br />
- Vreau să stai acasă în fiecare seară, îi spuse Hélène. îţi voi telefona.<br />
Charles o urmări pornind în viteză la volanul unui Jensen roşu şi în momentul în<br />
care dispăru la orizont se grăbi spre seif. O urmărise deseori deschizându-l şi ştia cea<br />
mai mare parte a combinaţiei. îi luă o oră ca să descopere cifrul în întregime. Cu mâini<br />
tremurând de nervozitate deschise uşa seifului. Acolo, în cutii de catifea, sclipind ca<br />
nişte steluţe-ân miniatură se afla libertatea lui. Găsise deja un bijutier, un anume<br />
Pierre Richaud, un maestru al copiilor false. Charles îi explicase mult şi nervos de ce<br />
anume dorea să copieze bijuteriile, dar Richaud îi spusese deschis:<br />
- Domnule, fac copii pentru toată lumea. Nimeni nu mai poartă astăzi bijuterii<br />
adevărate pestradă.<br />
Charles îi dădea câte o bucată la copiat, iar când aceasta era gata înlocuia bijuteria<br />
din seif. Cea adevărată o depunea la Creditul Municipal, casa de amanet a statului.<br />
Operaţia dură mult mai mult timp decât prevăzuse Charles. Putea să deschidă seiful<br />
doar când Hélène nu era acasă şi câteodată apăreau întârzieri la copiat. Dar veni şi<br />
ziua când putu să-i spună prietenului său René Duchamps:<br />
- Mâine îţi voi da banii.<br />
Reuşise. Era co-proprietarul unei vii imense. Iar Hélène nu bănuia absolut nimic.