Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Prin fumul orbitor îşi căută drumul spre uşile balconului. Le deschise şi păşi pe<br />
balcon. în clipa în care uşile s-au deschis, flăcările din coridor au pătruns în cameră<br />
aruncându-se asupra pereţilor. Elizabeth stătea pe balcon, inspirând lacomă aerul<br />
proaspăt, iarvântul se repezea asupra ei. Privi în jos. Balconul se proiecta în afară pe<br />
peretele clădirii, o mică insulă atârnând deasupra unui abis. Nu exista speranţă, nu<br />
exista scăpare.<br />
Doar dacă... Elizabeth privi în sus spre acoperişul înclinat de deasupra ei. Dacă ar<br />
putea să ajungă pe acoperiş şi pe urmă de cealaltă parte a casei care nu ardea încă, ar<br />
putea avea o şansă. îşi întinse braţele în sus, cât de mult putu, dar nu reuşi să ajungă<br />
la streaşină acoperişului. Flăcările veneau mai aproape, înconjurând camera. Exista<br />
doar o mică şansă. Elizabeth nu avea ce pierde. Se forţă să intre în camera luminată de<br />
flăcări şi plină de fum, ţinându-şi mâna la gură. Apucă scaunul din spatele biroului<br />
tatălui ei şi îl târâ pe balcon. Luptându-se să-şi păstreze echilibrul, poziţiona scaunul şi<br />
se ridică pe el. Degetele ei ajungeau acum la acoperiş, dar nu găseau nimic de care să<br />
se prindă. Scotoci orbeşte, fără sens, căutând ceva de care să se agaţe.<br />
Înăuntru flăcările ajunseseră la draperii şi dansau prin toată camera, atacând<br />
cărţile, covorul, mobila, îndreptându-se spre balcon. Brusc, degetele lui Elizabeth au<br />
găsit o ţiglă ieşită în afară. Braţele îi erau de plumb; nu era sigură că se va putea ridica.<br />
începu să se tragă în sus, iar scaunul aluneca încet pe sub ea. Cu toată puterea care îi<br />
mai rămăsese, se trase în sus şi rămase acolo. Urca pe pereţii ghetoului luptându-se să<br />
rămână în viaţă. Continuă să se tragă şi să înainteze încet până când se trezi pe<br />
acoperişul înclinat, respirând greu. Se forţă să se mişte, cât mai încet în sus, cu corpul<br />
presat de acoperişul înclinat, conştientă că o singură alunecare o va trimite în abisul<br />
de sub ea. Ajunse în vârful acoperişului şi se opri ca să-şi tragă răsuflarea şi să<br />
stabilească unde se află. Balconul de care tocmai scăpase era în flăcări acum. Nu se<br />
mai putea întoarce înapoi.<br />
Privind în jos spre cealaltă parte a casei, Elizabeth văzu balconul unuia dintre<br />
dormitoare. Acolo flăcările încă nu ajunseseră. Dar Elizabeth nu ştia dacă va fi<br />
capabilă să ajungă până acolo. Acoperişul se înclina abrupt, ţiglele nu erau bine fixate<br />
şi vântul se năpustea asupra ei. Dacă va aluneca, nimic nu o va mai putea opri.<br />
Rămase pe loc, îngheţată, temându-se să încerce. Şi atunci, ca printr-un miracol, cineva<br />
apăru la acel balcon, şi era Alee, care privea în sus, strigând «calm:<br />
- Poţi să o faci, fată dragă. O nimica toată. Iar inima lui Elizabeth zvâcni de fericire.<br />
- ia-o încet, o sfătui Alee. Doar câte un pas. Nu-ţi fie teamă.<br />
Iar Elizabeth porni în jos spre el, alunecând încet, centimetru cu centimetru,<br />
nelăsând o ţiglă din mână până nu apuca alta. Parcă nu se termina. Tot timpul auzea<br />
vocea lui Alee, încurajând-o, chemând-o. Aproape ajunse, la doi paşi de balcon. O ţiglă<br />
se desprinse şi ea începu să alunece în jos.<br />
- Ţine-te, strigă Alee.<br />
Elizabeth găsi o altă ţiglă şi se ţinu cu disperare de ea. Ajunse la capătul<br />
acoperişului, sub ea nu era decât un spaţiu infinit. Va trebui să se arunce pe - balconul<br />
pe care era Alee. Dacă greşea...<br />
Alee o privea, plin de încredere.<br />
- Nu privi în jos, spuse el. închide ochii şi lasă-teîn jos. Te voi prinde.<br />
âncercă. Respiră adânc o dată, apoi încă o dată. Ştia că va trebui să lase ţigla din<br />
mână şi totuşi nu îndrăznea. Degetele ei îngheţaseră.