Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
- Rămâneţi aici, doamnă Williams. Soţia mea spune că fac cea mai bună cafea din<br />
lume.<br />
Elizabeth reuşi să zâmbească.<br />
- Mulţumesc.<br />
Se aşeză la loc, recunoscătoare. Nu-şi dăduse seama cât de obosită era. Pentru<br />
prima dată, Elizabeth recunoscu în sinea ei că până şi în timpul conversaţiei cu Alee<br />
sperase că e vorba de o greşeală, că exista o explicaţie, că Rhys era nevinovat. Chiar şi<br />
în timp ce fugea, se gândise că Rhys n-ar fi putut face toate acele lucruri groaznice, că<br />
nu putea să-l fi ucis pe tatăl ei şi apoi să facă dragoste cu ea şi să încerce să o ucidă. Ar<br />
trebui să fie un monstru. Aşa că păstrase în ea o mică flacără a speranţei. Se stinsese<br />
în clipa în care Campagna<br />
îi spusese: „âncearcă să se ascundă, dar nu va ajunge departe. Se speră că până<br />
dimineaţă va fi arestat".<br />
Nu mai suporta să se gândească la toate astea, dar nu reuşea să se gândească la<br />
altceva. De când plănuia Rhys să preia compania? Probabil din clipa în care întâlnise<br />
fetiţa de cincisprezece ani, singură şi necăjită, într-un pension din Elveţia. Atunci se<br />
hotărâse să-l păcălească pe Sam - prin fiica lui. Şi cât de uşor i-a fost. Cina la Maxim şi<br />
lungile discuţii prieteneşti de-a lungul anilor, şi farmecul, of, acel incredibil farmec!<br />
Avusese foarte mare răbdare. Aşteptase până când ea devenise femeie şi cea mai<br />
mare ironie a soartei era că nici măcar nu-i făcuse curte. Ea îi făcuse lui. Cât de mult<br />
trebuie să fi râs de ea. El şi Hélène. Elizabeth se întrebă dacă erau amândoi implicaţi,<br />
se întreba pe unde poate fi Rhys acum, şi dacă poliţia îl va ucide dacă îl va găsi. începu<br />
să plângă fără să se mai poată controla.<br />
- Doamnă Williams... Campagna era lângă ea cu o ceaşcă de cafea în mână. Beţi<br />
asta. Vă veţi simţi mai<br />
bine.<br />
- îmi... îmi pare rău, îşi ceru scuze Elizabet. De obicei nu mă port aşa.<br />
- Cred că vă descurcaţi destul de bine, spuse Campagna, blând.<br />
Elizabeth luă o înghiţitură de cafea. Pusese ceva în ea. îl privi şi el zâmbi.<br />
- Mi-am zis că un strop de Scotch nu v-ar face rău. Se aşeză lângă ea ţinându-i<br />
companie în tăcere, îi<br />
era recunoscătoare. N-ar fi putut să rămână singură. Nu până n-ar fi aflat ce s-a<br />
întâmplat cu Rhys, nu până n-ar fi ştiut dacă mai trăieşte sau a murit. îşi<br />
terminăcafeaua.<br />
Campagna îşi privi ceasul.<br />
- Maşina poliţiei va sosi aici într-o clipă. în ea vor fi doi oameni care vor face de<br />
pază toată noaptea. Eu voi rămâne la parter. Ar fi bine dacă v-aţi culca şi aţi încerca să<br />
dormiţi.<br />
Elizabeth se înfiora.<br />
- N-aş putea dormi.<br />
Dar, chiar în timp ce spunea aceste cuvinte, corpul îi fu străbătut de moleşeală.<br />
Călătoria lungă, teribila tensiune nervoasă în care trăia de atâta timp îşi spuseră<br />
cuvântul.<br />
- Poate n-ar fi rău să mă întind puţin, spuse ea. îi venea greu să pronunţe cuvintele.<br />
Elizabeth era în pat luptându-se cu somnul. Parcă nu era cinstit ca ea să doarmă, în<br />
timp ce Rhys era vânat. îl văzu împuşcat pe o stradă întunecată şi o trecură fiori.