Pentru a Termina Cursa_
Dintre toate jocurile instituite de greci și romani, alergarea — cursele de întrecere — era jocul cel mai vechi, dar și cel mai mult prețuit. Ele erau urmărite de împărați, nobili și oameni de stat. La ele luau parte tineri de rang mare și bogați și ei nu se dădeau înapoi de la nici un efort sau disciplină care ar fi fost de trebuință spre a putea câștiga premiul. Întrecerile erau conduse după regulamente stricte, de la care nu se admitea nici o abatere. Cei care doreau ca numele să le fie trecut pe lista concurenților pentru premiu trebuia mai întâi să se supună unui aspru program de pregătire. Satisfacerea dăunătoare a apetitului sau orice altă plăcere îngăduită, ce ar fi scăzut vigoarea mintală sau fizică, era interzisă cu strictețe. Pentru ca cineva să aibă vreo nădejde de a ajunge la biruință în aceste încercări ale puterii și vitezei, mușchii trebuia să fie tari și elastici, iar nervii bine stăpâniți. Orice mișcare trebuia să fie sigură, fiecare pas, iute și neșovăielnic; puterile fizice trebuia să atingă nivelul cel mai înalt. Cu ocazia acestor întreceri, concurenții se expuneau unor riscuri mari. Când câștigătorul ajungea la țintă, aplauzele imensei mulțimi de spectatori sfâșiau aerul și trezeau ecoul printre dealurile și munții înconjurători. În fața tuturor spectatorilor, juriul îi înmâna însemnele biruinței — o cunună de lauri și o ramură de palmier pe care urma să o poarte în mâna dreaptă.
Dintre toate jocurile instituite de greci și romani, alergarea — cursele de întrecere — era jocul cel mai vechi, dar și cel mai mult prețuit. Ele erau urmărite de împărați, nobili și oameni de stat. La ele luau parte tineri de rang mare și bogați și ei nu se dădeau înapoi de la nici un efort sau disciplină care ar fi fost de trebuință spre a putea câștiga premiul.
Întrecerile erau conduse după regulamente stricte, de la care nu se admitea nici o abatere. Cei care doreau ca numele să le fie trecut pe lista concurenților pentru premiu trebuia mai întâi să se supună unui aspru program de pregătire. Satisfacerea dăunătoare a apetitului sau orice altă plăcere îngăduită, ce ar fi scăzut vigoarea mintală sau fizică, era interzisă cu strictețe. Pentru ca cineva să aibă vreo nădejde de a ajunge la biruință în aceste încercări ale puterii și vitezei, mușchii trebuia să fie tari și elastici, iar nervii bine stăpâniți. Orice mișcare trebuia să fie sigură, fiecare pas, iute și neșovăielnic; puterile fizice trebuia să atingă nivelul cel mai înalt.
Cu ocazia acestor întreceri, concurenții se expuneau unor riscuri mari. Când câștigătorul ajungea la țintă, aplauzele imensei mulțimi de spectatori sfâșiau aerul și trezeau ecoul printre dealurile și munții înconjurători. În fața tuturor spectatorilor, juriul îi înmâna însemnele biruinței — o cunună de lauri și o ramură de palmier pe care urma să o poarte în mâna dreaptă.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
îngăduit, datorită credincioșiei față de Dumnezeu, să țină ascunse adevărurile pe care El li le<br />
încredințase. Nu puțini au fost aceia care au fost excluși din biserică pentru simplul motiv că<br />
și-au exprimat credința în revenirea lui Hristos. <strong>Pentru</strong> aceia care au suferit această încercare<br />
a credinței lor, le erau deosebit de prețioase cuvintele profetului: „Iată ce zic frații voștri,<br />
care vă urăsc și vă izgonesc din pricina Numelui Meu: «Să-Și arate Domnul slava, ca să vă<br />
vedem bucuria!» Dar ei vor rămâne de rușine!” (Isaia 66, 5)<br />
Îngerii lui Dumnezeu vegheau cu cel mai profund interes asupra urmărilor avertizării.<br />
Când se manifesta o respingere generală a soliei, de către biserici, îngerii își întorceau fețele<br />
cu amărăciune. Dar erau mulți care nu fuseseră încă încercați cu privire la adevărul advent.<br />
Mulți au fost duși în rătăcire de către soți, soții, părinți sau copii și făcuți să creadă ca fiind<br />
un păcat chiar și de a asculta la asemenea rătăciri, cum erau acelea predicate de adventiști.<br />
Îngerilor le-a fost poruncit să vegheze cu credincioșie asupra acestor suflete, deoarece o altă<br />
lumină avea să lumineze peste ei de la tronul lui Dumnezeu.<br />
Cu o dorință negrăită, aceia care primiseră solia, așteptau venirea Mântuitorului lor.<br />
Timpul în care așteptau să-L întâlnească era la uși. Așteptau ceasul acesta cu o deosebită<br />
solemnitate. Stăteau în dulce comuniune cu Dumnezeu, o pregustare a păcii pe care urmau<br />
să o moștenească în strălucirea de sus. Nici unul dintre aceia care au experimentat această<br />
nădejde și încredere nu a putut uita acele ceasuri prețioase de așteptare. Cu câteva săptămâni<br />
înainte de timpul acela, afacerile pământești au fost părăsite în mare parte. Credincioșii<br />
sinceri cercetau cu atenție orice gând și simțământ al inimii, ca și când ar fi fost pe patul de<br />
moarte și ar mai fi avut doar câteva ceasuri până să închidă ochii asupra scenelor<br />
pământești. Nu s-au făcut „haine pentru înălțare” , dar toți simțeau nevoia unei dovezi<br />
interioare că erau pregătiți să se întâlnească cu Mântuitorul; hainele lor albe erau curăția<br />
sufletului — caracterul curățit de păcat prin sângele ispășitor al lui Hristos. Dacă s-ar mai<br />
vedea iarăși, în poporul care mărturisește a fi al lui Dumnezeu, același spirit de cercetare a<br />
inimii, aceeași credință hotărâtă și sinceră, dacă ei ar fi continuat în felul acesta să se<br />
umilească înaintea Domnului și să-și înalțe cererile la tronul milei, ar fi avut o experiență<br />
mai înaltă decât au acum. Se vede prea puțină rugăciune, prea puțină convingere adevărată<br />
despre păcat, iar lipsa unei credințe vii îi lasă pe mulți lipsiți de harul atât de bogat oferit de<br />
Mântuitorul nostru.<br />
Dumnezeu a plănuit să-Și încerce poporul. Mâna Lui a acoperit o greșeală în calcularea<br />
perioadelor profetice. Adventiștii n-au descoperit greșeala și n-a fost descoperită nici de cei<br />
mai învățați dintre împotrivitorii lor. Aceștia din urmă spuneau: „Calculul perioadelor<br />
profetice este corect. Un eveniment mare este gata să aibă loc; dar nu este ceea ce prezice dl.<br />
Miller; ci este convertirea lumii și nu a doua venire a lui Hristos.”<br />
Timpul de așteptare a trecut, iar Hristos nu S-a arătat pentru eliberarea poporului Său.<br />
Aceia care, cu credință și iubire sinceră, L-au așteptat pe Mântuitorul au avut parte de o<br />
dezamăgire amarnică. Cu toate acestea, planurile lui Dumnezeu se împlineau; El punea la<br />
239