Momente de Adevar
Misterul istoriei nu este întunecat complet, pentru că este doar o perdea care ascunde parțial activitatea creativă și forțele spirituale și operațiunea (funcția) legilor duhovnicești. Este adesea spus că sângele martirilor este sămânța biserici dar cea ce noi susținem sunt faptele acelea duhovnicești și decizii spirituale care dau rod în societate… Pentru că schimbările majore în cultură și revoluții din istorie care decid soarta națiunilor sau caracterul unei vremi sunt decizii spirituale cumulative…. Credința și înțelegerea, sau negarea ei și orbire a unor indivizi. Nimeni nu poate să și pună degetul pe actul suprem care schimbă echilibrul și ca societatea să primească o ordine nouă în extern….
Misterul istoriei nu este întunecat complet, pentru că este doar o perdea care ascunde parțial activitatea creativă și forțele spirituale și operațiunea (funcția) legilor duhovnicești. Este adesea spus că sângele martirilor este sămânța biserici dar cea ce noi susținem sunt faptele acelea duhovnicești și decizii spirituale care dau rod în societate… Pentru că schimbările majore în cultură și revoluții din istorie care decid soarta națiunilor sau caracterul unei vremi sunt decizii spirituale cumulative…. Credința și înțelegerea, sau negarea ei și orbire a unor indivizi. Nimeni nu poate să și pună degetul pe actul suprem care schimbă echilibrul și ca societatea să primească o ordine nouă în extern….
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Momente</strong> <strong>de</strong>r A<strong>de</strong>var<br />
Capitolul 6 — Doi Eroi<br />
Evanghelia fusese sădită în Boemia pe la începutul secolului al IX-lea. Biblia fusese<br />
tradusă și serviciile divine erau ținute în limba poporului. Dar, pe măsură ce puterea papei<br />
creștea, Cuvântul lui Dumnezeu era umbrit. Grigore al VII-lea, care luase asupra sa lucrarea<br />
<strong>de</strong> a umili mândria regilor, nu urmărea să înrobească mai puțin poporul, și ca urmare, a fost<br />
dată o bulă papală care interzicea oficierea slujbelor religioase în limba boemă. Papa <strong>de</strong>clara<br />
că „era plăcut Celui Atotputernic ca slujba închinată Lui să fie oficiată într-o limbă<br />
necunoscută și că multe rele și rătăciri se iviseră din cauză că nu se respectase această regulă”<br />
(Wylie, b.3, cap.1). În felul acesta, Roma a <strong>de</strong>cretat ca lumina Cuvântului lui Dumnezeu să<br />
fie stinsă, iar poporul să fie ținut în întuneric. Dar Cerul s-a îngrijit <strong>de</strong> alte mijloace pentru<br />
păstrarea bisericii Sale. Mulți dintre val<strong>de</strong>nzii și albigenzii alungați <strong>de</strong> persecuție din căminele<br />
lor din Franța și Italia au venit în Boemia. Deși n-au îndrăznit să învețe în mod <strong>de</strong>schis, au<br />
lucrat cu râvnă în ascuns. Astfel, credința a<strong>de</strong>vărată a fost păstrată <strong>de</strong> la un veac la altul.<br />
Înainte <strong>de</strong> zilele lui Huss, au existat în Boemia bărbați care s-au ridicat să condamne<br />
<strong>de</strong>schis corupția din biserică și <strong>de</strong>că<strong>de</strong>rea poporului. Lucrarea lor a provocat un interes larg<br />
răspândit. Temerile ierarhiei papale au fost trezite și persecuția s-a <strong>de</strong>zlănțuit împotriva<br />
discipolilor Evangheliei. Obligați să se închine în păduri și în munți, ei erau vânați <strong>de</strong> soldați<br />
și mulți au fost omorâți. După o vreme, s-a hotărât ca toți aceia care s-au <strong>de</strong>părtat <strong>de</strong> modul<br />
<strong>de</strong> închinare al Romei să fie arși. Însă, în timp ce își dă<strong>de</strong>au viața, creștinii priveau în viitor la<br />
triumful cauzei lor. Unul dintre aceștia, care „învăța că mântuirea se putea găsi numai prin<br />
credința în Mântuitorul răstignit”, <strong>de</strong>clara în timp ce murea: „Mânia dușmanilor a<strong>de</strong>vărului se<br />
revarsă acum împotriva noastră, dar nu va fi tot<strong>de</strong>auna așa; se va ridica unul dintre oamenii<br />
<strong>de</strong> rând, fără sabie sau autoritate, și împotriva lui ei nu vor putea face nimic” (I<strong>de</strong>m, b.3,<br />
cap.1). Vremea lui Luther era încă <strong>de</strong>parte; dar s-a ridicat <strong>de</strong>ja omul a cărui mărturie împotriva<br />
Romei urma să zguduie popoarele.<br />
Jan Huss era <strong>de</strong> origine umilă și rămăsese orfan <strong>de</strong> timpuriu prin moartea tatălui său. Mama<br />
lui evlavioasă socotea educația și temerea <strong>de</strong> Dumnezeu ca fiind cele mai prețioase comori și<br />
a căutat să asigure fiului ei această moștenire. Huss a studiat la școala provincială și după<br />
aceea a mers la Universitatea din Praga, fiind primit ca stu<strong>de</strong>nt bursier. În călătoria spre Praga<br />
a fost însoțit <strong>de</strong> mama lui; văduvă și săracă, ea nu avea daruri și bogăție lumească să <strong>de</strong>a fiului<br />
ei, dar când s-au apropiat <strong>de</strong> marele oraș, ea a îngenuncheat lângă tânărul orfan și a cerut<br />
asupra lui binecuvântarea Tatălui lor ceresc. Puțin își dă<strong>de</strong>a ea seama atunci cum avea să<br />
primească răspuns la rugăciunea ei.<br />
La universitate, Jan Huss s-a distins repe<strong>de</strong> prin străduințe neobosite și înaintare rapidă, în<br />
timp ce viața lui fără reproș printr-o purtare amabilă și curtenitoare i-au câștigat un respect<br />
unanim. El era un a<strong>de</strong>pt sincer al bisericii catolice și un cercetător sârguincios după<br />
binecuvântările spirituale pe care ea pretin<strong>de</strong>a că le revarsă. Cu ocazia unui jubileu, a mers la<br />
57