Momente de Adevar
Misterul istoriei nu este întunecat complet, pentru că este doar o perdea care ascunde parțial activitatea creativă și forțele spirituale și operațiunea (funcția) legilor duhovnicești. Este adesea spus că sângele martirilor este sămânța biserici dar cea ce noi susținem sunt faptele acelea duhovnicești și decizii spirituale care dau rod în societate… Pentru că schimbările majore în cultură și revoluții din istorie care decid soarta națiunilor sau caracterul unei vremi sunt decizii spirituale cumulative…. Credința și înțelegerea, sau negarea ei și orbire a unor indivizi. Nimeni nu poate să și pună degetul pe actul suprem care schimbă echilibrul și ca societatea să primească o ordine nouă în extern….
Misterul istoriei nu este întunecat complet, pentru că este doar o perdea care ascunde parțial activitatea creativă și forțele spirituale și operațiunea (funcția) legilor duhovnicești. Este adesea spus că sângele martirilor este sămânța biserici dar cea ce noi susținem sunt faptele acelea duhovnicești și decizii spirituale care dau rod în societate… Pentru că schimbările majore în cultură și revoluții din istorie care decid soarta națiunilor sau caracterul unei vremi sunt decizii spirituale cumulative…. Credința și înțelegerea, sau negarea ei și orbire a unor indivizi. Nimeni nu poate să și pună degetul pe actul suprem care schimbă echilibrul și ca societatea să primească o ordine nouă în extern….
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Momente</strong> <strong>de</strong>r A<strong>de</strong>var<br />
Isus Hristos în viață și în acțiuni; ca ei să-i învețe pe oameni, pentru ca și ei, la rândul lor, săi<br />
urmeze cu credincioșie” (John Fox, Faptele Apostolilor and Monuments, vol. 3, p. 49.50).<br />
Astfel, Wycliffe a prezentat papei și cardinalilor lui blân<strong>de</strong>țea și umilința lui Hristos, arătândule<br />
nu numai lor, ci întregii creștinătăți contrastul dintre ei și Domnul, ai cărui reprezentanți<br />
pretin<strong>de</strong>au a fi.<br />
Wycliffe se aștepta ca viața să fie prețul credincioșiei lui. Regele, papa și episcopii se<br />
uniseră să-i <strong>de</strong>săvârșească nimicirea și părea sigur că în câteva luni va ajunge pe rug. Dar<br />
curajul lui era neclintit. „Pentru ce se spune să cauți <strong>de</strong>parte coroana martiriului, spunea el.<br />
Predică Evanghelia lui Hristos prelaților trufași și martirajul nu va întârzia. Adică, cum, să<br />
trăiesc și să tac?.... Niciodată! Să cadă lovitura, o aștept să vină” (D’Aubigne, b.17, cap.8).<br />
Însă Dumnezeu, în provi<strong>de</strong>nța Sa, îl ocrotea încă pe slujitorul Său. Omul care toată viața lui<br />
apărase curajos a<strong>de</strong>vărul, cu primejdia zilnică a vieții, nu trebuia să cadă pradă urii dușmanilor<br />
săi. Wycliffe n-a căutat niciodată să se apere singur, însă Dumnezeu fusese ocrotitorul lui; iar<br />
acum, când vrăjmașii păreau siguri <strong>de</strong> prada lor, mâna lui Dumnezeu l-a mutat <strong>de</strong>parte <strong>de</strong><br />
puterea lor. În biserica lui <strong>de</strong> la Lutterworth, pe când era gata să împartă Cina Domnului, a<br />
căzut lovit <strong>de</strong> paralizie și la scurtă vreme s-a stins din viață.<br />
Dumnezeu îi dăduse lui Wycliffe lucrarea pe care o avea <strong>de</strong> făcut. El i-a pus cuvântul<br />
a<strong>de</strong>vărului în gură și a trimis o gardă în jurul lui pentru ca a<strong>de</strong>vărul să poată ajunge la oameni.<br />
Viața i-a fost ocrotită și lucrarea lui a fost prelungită, până când s-a pus temelia pentru marea<br />
lucrare a Reformei. Wycliffe venea din întunericul evului mediu. Înaintea lui nu mai fusese<br />
nimeni <strong>de</strong> la care să-și fi inspirat sistemul lui <strong>de</strong> reformă. Ridicat asemenea lui Ioan<br />
Botezătorul pentru a împlini o misiune <strong>de</strong>osebită, el a fost vestitorul unei ere noi. Cu toate<br />
acestea, în sistemul a<strong>de</strong>vărului pe care el l-a prezentat era o unitate și o <strong>de</strong>săvârșire pe care<br />
reformatorii care i-au urmat nu au <strong>de</strong>pășit-o, iar alții nici n-au atins-o, nici măcar la o sută <strong>de</strong><br />
ani după aceea. Atât <strong>de</strong> temeinic fusese pusă temelia, atât <strong>de</strong> neabătut și <strong>de</strong> sigur era planul,<br />
încât n-a mai fost necesar să fie refăcut <strong>de</strong> aceia care au venit după el.<br />
Marea lucrare pe care o inaugurase Wycliffe, era aceea <strong>de</strong> a libera conștiința și mintea, <strong>de</strong><br />
a elibera națiunile care timp <strong>de</strong> veacuri fuseseră legate la carul triumfal al Romei, și-a avut<br />
izvorul în Biblie. Aici se afla izvorul acelei binecuvântări care, la fel ca apa vieții, cursese <strong>de</strong>a<br />
lungul veacurilor începând cu secolul al XIV-lea. Wycliffe a primit Sfintele Scripturi<br />
încredințat că ele sunt <strong>de</strong>scoperirea inspirată a voinței lui Dumnezeu, o măsură în<strong>de</strong>stulătoare<br />
<strong>de</strong> credință și practică. El fusese instruit să privească biserica Romei ca fiind autoritatea<br />
divină, infailibilă, și să primească cu respect neîndoielnic învățăturile și obiceiurile stabilite<br />
timp <strong>de</strong> o mie <strong>de</strong> ani; dar s-a în<strong>de</strong>părtat <strong>de</strong> toate acestea pentru a asculta <strong>de</strong> Cuvântul sfânt al<br />
lui Dumnezeu. Aceasta era autoritatea pe care el în<strong>de</strong>mna poporul să o recunoască. În locul<br />
bisericii care vorbea prin papa, el <strong>de</strong>clara că singura autoritate reală este glasul lui Dumnezeu<br />
care vorbește prin Cuvântul Său. El învăța nu numai că Biblia este o <strong>de</strong>scoperire <strong>de</strong>săvârșită<br />
a voinței lui Dumnezeu, dar și că Duhul Sfânt este singurul interpret și că orice om trebuie să<br />
54