Momente de Adevar
Misterul istoriei nu este întunecat complet, pentru că este doar o perdea care ascunde parțial activitatea creativă și forțele spirituale și operațiunea (funcția) legilor duhovnicești. Este adesea spus că sângele martirilor este sămânța biserici dar cea ce noi susținem sunt faptele acelea duhovnicești și decizii spirituale care dau rod în societate… Pentru că schimbările majore în cultură și revoluții din istorie care decid soarta națiunilor sau caracterul unei vremi sunt decizii spirituale cumulative…. Credința și înțelegerea, sau negarea ei și orbire a unor indivizi. Nimeni nu poate să și pună degetul pe actul suprem care schimbă echilibrul și ca societatea să primească o ordine nouă în extern….
Misterul istoriei nu este întunecat complet, pentru că este doar o perdea care ascunde parțial activitatea creativă și forțele spirituale și operațiunea (funcția) legilor duhovnicești. Este adesea spus că sângele martirilor este sămânța biserici dar cea ce noi susținem sunt faptele acelea duhovnicești și decizii spirituale care dau rod în societate… Pentru că schimbările majore în cultură și revoluții din istorie care decid soarta națiunilor sau caracterul unei vremi sunt decizii spirituale cumulative…. Credința și înțelegerea, sau negarea ei și orbire a unor indivizi. Nimeni nu poate să și pună degetul pe actul suprem care schimbă echilibrul și ca societatea să primească o ordine nouă în extern….
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Momente</strong> <strong>de</strong>r A<strong>de</strong>var<br />
și plăcut, până când a fost adus păcatul <strong>de</strong> către primul mare răzvrătit. Satana însuși este<br />
vrăjmașul care-l ispitește pe om la păcat și după aceea îl distruge, dacă poate; iar când este<br />
sigur <strong>de</strong> victimă, atunci se bucură <strong>de</strong> ruina pe care a produs-o. Dacă i s-ar îngădui, el ar prin<strong>de</strong><br />
tot neamul omenesc în plasa lui. Dacă n-ar fi intervenția puterii divine, nici un fiu sau fiică a<br />
lui Adam n-ar scăpa.<br />
Satana caută să-i învingă pe oameni astăzi, așa cum i-a biruit pe primii noștri părinți,<br />
slăbindu-le încre<strong>de</strong>rea în Creatorul lor și ducându-i la îndoială față <strong>de</strong> înțelepciunea guvernării<br />
Sale și a dreptății legilor Sale. Satana împreună cu agenții lui Îl prezintă pe Dumnezeu ca fiind<br />
mai rău <strong>de</strong>cât ei, pentru a-și justifica răutatea și răzvrătirea. Marele amăgitor încearcă să pună<br />
caracterul lui, <strong>de</strong> o cruzime înfricoșătoare, pe seama Tatălui nostru ceresc, ca el să pară extrem<br />
<strong>de</strong> nedreptățit prin alungarea din cer, pentru că n-a vrut să se supună unui conducător atât <strong>de</strong><br />
nedrept. El prezintă înaintea lumii libertatea <strong>de</strong> care s-ar bucura sub stăpânirea lui blândă, în<br />
contrast cu robia impusă prin hotărârile aspre ale lui Iehova. În felul acesta, el reușește să<br />
înșele sufletele și să le <strong>de</strong>părteze <strong>de</strong> credincioșia lor față <strong>de</strong> Dumnezeu.<br />
Cât <strong>de</strong> respingătoare pentru orice emoție <strong>de</strong> iubire și <strong>de</strong> milă, și chiar pentru simțul nostru<br />
<strong>de</strong> dreptate, este învățătura potrivit căreia morții nelegiuiți sunt chinuiți în foc și pucioasă,<br />
într-un iad care ar<strong>de</strong> veșnic; că, pentru păcatele unei vieți pământești scurte, trebuie să suferi<br />
chinul cât va fi Dumnezeu. Totuși, această învățătură a fost mult predicată și este cuprinsă în<br />
multe din crezurile creștinătății. Un doctor în teologie spunea: „Priveliștea chinurilor iadului<br />
va mări fericirea sfinților pe vecie. Când îi văd pe alții, cu aceeași natură, născuți în aceleași<br />
împrejurări, aruncați într-o așa nenorocire, iar ei atât <strong>de</strong> <strong>de</strong>osebiți, își dau seama cât <strong>de</strong> fericiți<br />
sunt”. Un altul folosea aceste cuvinte: „Când hotărârea <strong>de</strong> condamnare veșnică se execută<br />
asupra făpturilor mâniei, fumul chinului lor se ridică veșnic înaintea făpturilor milei, care, în<br />
loc să ia partea acestor ființe chinuite, spun: «Amin, Aleluia! Lăudați-L pe Domnul!»”<br />
Un<strong>de</strong> se găsește o astfel <strong>de</strong> învățătură în paginile Cuvântului lui Dumnezeu? Vor pier<strong>de</strong><br />
cei răscumpărați în ceruri toate sentimentele <strong>de</strong> milă și <strong>de</strong> compasiune, chiar și sentimentul<br />
obișnuit al omeniei? Sunt transformate oare în nepăsare și stoicism sau în cruzimea fiarei?<br />
Nu, nici<strong>de</strong>cum; nu aceasta este învățătura Cărții lui Dumnezeu. Aceia care prezintă ve<strong>de</strong>rile<br />
exprimate în citatele <strong>de</strong> mai înainte pot fi oameni învățați și chiar sinceri, dar sunt amăgiți <strong>de</strong><br />
sofisticăria lui Satana. El îi călăuzește să folosească greșit unele expresii hotărâte ale<br />
Scripturii, dând limbajului un colorit <strong>de</strong> amărăciune și <strong>de</strong> răutate, care-i aparține lui, dar nu<br />
Creatorului nostru. „Pe viața Mea, zice Domnul Dumnezeu, că nu doresc moartea păcătosului,<br />
ci să se întoarcă <strong>de</strong> la calea lui și să trăiască. Întoarceți-vă, întoarceți-vă <strong>de</strong> la calea voastră<br />
cea rea! Pentru ce vreți să muriți?” (Ezechiel 33, 11).<br />
Ce ar câștiga Dumnezeu dacă am admite că El Își găsește plăcerea în a ve<strong>de</strong>a chinurile<br />
veșnice; că El Își găsește plăcere în gemetele, țipetele și blestemele făpturilor care suferă, pe<br />
care El le ține în flăcările iadului? Pot oare aceste gemete îngrozitoare să constituie o muzică<br />
în auzul Iubirii Infinite? Se susține că această pe<strong>de</strong>apsă <strong>de</strong> nenorocire nesfârșită asupra celor<br />
340