Rugăciune
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Rugăciune</strong><br />
În Hristos, Dumnezeu S-a jertfit pe Sine pentru păcatele noastre. El a suferit moartea<br />
nemiloasă pe cruce, a purtat pentru noi povara vinovăţiei, „Cel drept, pentru cei nedrepţi”,<br />
ca să ne poată dezvălui iubirea Sa şi să ne atragă la Sine. Iar Domnul spune: „Fiţi buni unii<br />
cu alţii, miloşi şi iertaţi-vă unul pe altul, cum v-a iertat şi Dumnezeu pe voi, în Hristos”<br />
(Efeseni 4, 32). Fie ca Domnul Hristos, viaţa cea divină, să locuiască în voi şi să descopere,<br />
prin voi, acea iubire divină, ce inspiră speranţă în sufletul celor disperaţi şi aduce pacea<br />
cerului în inima celor tulburaţi de păcat. Când venim la Dumnezeu, condiţia care ni se<br />
impune încă de la început este ca, după ce primim harul Lui, să ne dedicăm lucrării de a le<br />
descoperi şi altora mila şi dragostea Lui.<br />
Singurul element esenţial pentru noi, ca să putem primi şi să putem oferi mai departe<br />
iubirea iertătoare a lui Dumnezeu, este să cunoaştem dragostea Sa faţă de noi şi să credem în<br />
ca (1 Ioan 4, 16). Satana lucrează folosind toate mijloacele de amăgire de care dispune,<br />
pentru a ne împiedica să înţelegem această iubire. El ne va îndemna să considerăm că<br />
greşelile şi nelegiuirile noastre sunt atât de grave, încât Domnul nu va acorda nicio atenţie<br />
rugăciunilor noastre, nu ne va binecuvânta şi nu ne va mântui. Tot ce putem vedea în noi<br />
înşine este doar slăbiciune, nu există nimic care să ne recomande înaintea lui Dumnezeu, iar<br />
Satana ne spune că nu avem nicio şansa; că nu ne putem corecta defectele de caracter. Când<br />
încercăm să venim la Dumnezeu, vrăjmaşul ne va şopti: „Nu are niciun sens să te rogi; nu<br />
ştii că ai făcut acea fapta rea? Nu ştii că ai păcătuit împotriva lui Dumnezeu şi ţi-ai călcat<br />
conştiinţa?” Dar noi îi putem răspunde vrăjmaşului: „Sângele lui Hristos, Fiul Lui<br />
Dumnezeu, ne curăţă de orice păcat” (1 Ioan 1, 7). Când simţim că nu ne putem ruga, pentru<br />
că am păcătuit, tocmai atunci este momentul să ne rugăm. Oricât de ruşine ne-ar fi şi oricât<br />
de adânc umiliţi am fi, trebuie să ne rugăm şi să credem. „O, adevărat şi cu totul vrednic de<br />
primit este cuvântul care zice: «Hristos a venit în lume ca să mântuiască pe cei păcătoşi,<br />
dintre care cel dintâi sunt eul»” (1 Timotei 1, 15). Iertarea şi împăcarea cu Dumnezeu nu ne<br />
sunt acordate ca o răsplată pentru faptele noastre. Ele nu îi sunt date celui păcătos datorită<br />
meritelor lui, ci reprezintă un dar oferit pe temeiul neprihănirii desăvârşite a lui Hristos.<br />
Nu trebuie să ne scuzăm păcatul, încercând să micşorăm vinovăţia noastră, ci să<br />
acceptăm gravitatea lui, aşa cum îl consideră Dumnezeu, oricât de teribil ar fi. Numai<br />
Golgota poate descoperi cât de îngrozitor este păcatul. Dacă ar fi trebuit să purtăm povara<br />
vinovăţiei noastre, aceasta ne-ar fi strivit. Dar Cel fără păcat a luat locul nostru, deşi nu<br />
meritam, El a purtat nelegiuirile noastre. „Dacă ne mărturisim păcatele”, Dumnezeu „este<br />
credincios şi drept ca să ne ierte păcatele şi să ne cureţe de orice nelegiuire” (1 Ioan 1, 9).<br />
Ce adevăr măreţ! El rămâne drept faţă de propria Lege, şi totuşi îi îndreptăţeşte pe toţi cei ce<br />
cred în Isus. „Care Dumnezeu este ca Tine, care ierţi nelegiuirea şi treci cu vederea păcatele<br />
rămăşiţei moştenirii Tale? El nu-şi ţine mânia pe vecie, ci îi place îndurarea” (Mica 7, 18).<br />
224