Rugăciune
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Rugăciune</strong><br />
Capitolul 29 — Privilegiul Rugăciunii*<br />
Dumnezeu ne vorbeşte prin natură şi revelaţie, prin providenţa Sa şi prin influenţa<br />
Duhului Său Sfânt. Dar aceste mijloace prin care Se descoperă Dumnezeu nu ne sunt<br />
suficiente dacă nu ne deschidem inima faţă de El. Pentru a avea viaţă spirituală şi putere<br />
morală, trebuie să avem o legătură continuă şi personală eu Tatăl nostru ceresc. Inima<br />
noastră poate fi atrasă spre El; putem să medităm la lucrările Sale, la mila Sa, la<br />
binecuvântările Sale, dar toate acestea nu înseamnă, în adevăratul sens, a avea comuniune cu<br />
Dumnezeu. Pentru a avea comuniune cu Dumnezeu, trebuie să avem ceva să-I spunem cu<br />
privire la viaţa noastră de fiecare zi.<br />
<strong>Rugăciune</strong>a este deschiderea inimii noastre înaintea lui Dumnezeu ca înaintea unui<br />
prieten. Nu pentru că ar fi necesar să-I vorbim despre noi, ci pentru a ajunge noi în stare să îl<br />
primim. <strong>Rugăciune</strong>a nu-L coboară pe Dumnezeu la noi, ci ne înalţă pe noi la El.<br />
Când a fost pe pământ, Domnul Isus i-a învăţat pe ucenici cum să se roage. El i-a sfătuit<br />
să-şi prezinte nevoile zilnice înaintea lui Dumnezeu şi să aşeze toată povara lor asupra Lui.<br />
Asigurarea pe care le-a dat-o, că rugăciunile lor vor fi ascultate, este valabilă şi pentru noi.<br />
Domnul Însuşi S-a rugat des atunci când a trăit printre oameni. Mântuitorul nostru S-a<br />
identificat cu nevoile şi slăbiciunea noastră şi, astfel, a devenit un rugător zelos, care căuta<br />
să primească de la Tatăl Său rezerve noi de putere, pentru a-şi împlini datoria şi pentru a<br />
rezista încercărilor. El este exemplul nostru în toate lucrurile. In ce priveşte neputinţele<br />
noastre, El este un Frate „care în toate lucrurile a fost ispitit ca şi noi”. Totuşi, având în<br />
vedere că El era fără păcat, natura Lui se îndepărta cu repulsie de la săvârşirea răului. El a<br />
îndurat toate luptele şi frământările omului care trăieşte într-o lume a păcatului. Din cauza<br />
naturii Lui omeneşti, rugăciunea a fost pentru Domnul o necesitate şi un privilegiu. El a<br />
găsit mângâiere şi bucurie în comuniunea cu Tatăl Său. Dacă Mântuitorul lumii, Fiul lui<br />
Dumnezeu, a simţit nevoia de a Se ruga, cu atât mai mult noi, ca fiinţe muritoare şi slabe, ar<br />
trebui să simţim nevoia de a ne ruga zelos şi consecvent!<br />
Tatăl nostru ceresc aşteaptă să-şi reverse asupra noastră plinătatea binecuvântărilor Sale.<br />
Este privilegiul nostru acela de a bea cu îndestulare din fântâna Iubirii Nemărginite. Este de<br />
mirare că ne rugăm aşa de puţin! Cu toate că Dumnezeu este binevoitor şi gata să asculte<br />
rugăciunea sinceră a celui mai umil dintre copiii Săi, din partea noastră se manifestă o mare<br />
reţinere şi lipsă de interes pentru a-I face cunoscute nevoile noastre. Ce ar putea gândi<br />
îngerii cerului despre fiinţele omeneşti sărmane, neajutorate şi supuse ispitei, care, în ciuda<br />
faptului că inima Iubirii Infinite se pleacă spre ele, gata să le dea mai mult decât cer sau<br />
gândesc, totuşi se roagă aşa de puţin şi au atât de puţină credinţă? Îngerii se închină înaintea<br />
iui Dumnezeu cu plăcere şi simt plăcere să stea aproape de El. Ei consideră comuniunea cu<br />
Dumnezeu cea mai mare bucurie a lor; totuşi fiii acestui pământ, care au aşa de multă<br />
210