Rugăciune
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Rugăciune</strong><br />
Viaţa de rugăciune a lui Isus descoperă secretul puterii spirituale — Viaţa<br />
Mântuitorului pe pământ a fost o viaţă de comuniune cu natura şi cu Dumnezeu. In<br />
comuniunea aceasta, El ne-a descoperit secretul puterii spirituale. — Sfaturi pentru sănătate,<br />
162.<br />
Isus Se pregătea pentru lucrări speciale, prin rugăciune — Când Se pregătea pentru o<br />
mare încercare sau o lucrare importantă, Isus Se retrăgea în singurătatea din munţi şi Îşi<br />
petrecea noaptea rugându-Se Tatălui Său. O noapte de rugăciune a precedat alegerea<br />
apostolilor, la fel predica de pe munte, schimbarea la faţă, agonia din sala de judecată,<br />
crucea şi slava învierii.<br />
Noi, de asemenea, trebuie să avem un timp pus deoparte pentru meditaţie şi rugăciune şi<br />
pentru a primi înviorare spirituală. Noi nu preţuim puterea şi eficienţa rugăciunii aşa cum ar<br />
trebui s-o facem. — Divina vindecare, 509.<br />
Natura umană a lui Isus a făcut din rugăciune o necesitate — În timp ce avea natură<br />
umană, El simţea nevoia de putere de ia Tatăl Său. El a ales locuri de rugăciune. Îi plăcea să<br />
aibă legătură cu Tatăl Său în singurătatea muntelui. Sfântul Lui suflet uman era întărit<br />
pentru îndatoririle şi necazurile zilei. Mântuitorul nostru S-a identificat cu nevoile şi<br />
slăbiciunile noastre, astfel că a devenit un om al rugăciunii, care Îşi petrecea noaptea, cerând<br />
de la Tatăl Său provizii proaspete de putere, pentru a fi întărit şi înviorat pentru îndatoriri şi<br />
încercări. El este exemplul nostru în toate privinţele. El ne este Frate în slăbiciunile noastre,<br />
dar nu prin faptul că a avut aceleaşi patimi ca noi. Pentru că a fost Cel fără păcat, natura Lui<br />
s-a ferit de rău. El a îndurat lupte şi chin sufletesc într-o lume a păcatului. Natura Lui umană<br />
a făcut din rugăciune o necesitate şi un privilegiu. El a cerut tot ajutorul divin puternic şi<br />
mângâierea pe care Tatăl Său era gata să I le împărtăşească Aceluia care, pentru folosul<br />
omului, a părăsit bucuriile cerului şi şi-a ales căminul într-o lume rece şi nerecunoscătoare.<br />
Hristos a găsit mângâiere şi bucurie în legătura cu Tatăl Său. Aici putea El să-şi descarce<br />
inima de durerile care Îl zdrobeau. El a fost un om al durerii şi obişnuit cu suferinţa.<br />
În cursul zilei, El muncea cu zel să facă bine altora, să salveze oameni de nimicire. Îi<br />
vindeca pe bolnavi, îi mângâia pe cei întristaţi şi aducea bucurie şi nădejde celor disperaţi.<br />
Pe morţi, i-a adus la viaţă. După ce Îşi încheia lucrarea de peste zi, El pleca, seară de seară,<br />
departe de tumultul oraşului şi îngenunchea într-o dumbravă retrasă, în rugăciune fierbinte<br />
către Tatăl Său. Uneori, razele luminoase ale lunii străluceau asupra făpturii Lui aplecate.<br />
Apoi, din nou, norii şi întunericul îndepărtau toată lumina. În timp ce Se găsea aplecat în<br />
rugăciune, rouă şi bruma nopţii se aşezau pe capul şi pe barba Sa. Adesea, El continua cu<br />
cererile Lui pe parcursul nopţii întregi. El este pilda noastră. Dacă ne-am putea aduce aminte<br />
de acest lucru şi l-am imita, am fi mult mai puternici în Dumnezeu.<br />
Dacă Mântuitorul oamenilor, cu puterea Lui divină, a simţit nevoia de rugăciune, cu cât<br />
mai mult muritorii slabi şi păcătoşi ar trebui să simtă nevoia de rugăciune fierbinte,<br />
constantă! Când a fost atacat de ispita cea mai nemiloasă, Hristos nu a mâncat nimic. El S-a<br />
130