Rugăciune
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
Întunericul celui rău învăluie pe aceia care neglijează rugăciunea: șoaptele ispititoare ale vrăjmașului îi amăgesc la păcat. Și toate acestea pentru că ei nu folosesc privilegiile rugăciunii pe care Dumnezeu li le-a dat în această rânduială divină. De ce oare fiii și fiicele lui Dumnezeu să fie atât de întârzietori în a se ruga, știind că rugăciunea este cheia în mâna credinței care deschide tezaurul cerului, unde se găsesc depozitate resursele inepuizabile ale Celui Atotputernic? Fără rugăciuni stăruitoare și continuă veghere, noi suntem în primejdia de a deveni din ce în ce mai nepăsători și de a devia de la calea dreaptă. Vrăjmașul mântuirii noastre caută mereu să pună piedici în calea spre tronul milei, pentru ca noi să nu putem obține: prin rugăciuni stăruitoare și credință: harul și puterea de a rezista ispitei. Există o putere puternică în rugăciune. Marele nostru adversar caută în mod constant să țină sufletul tulburat departe de Dumnezeu. Un apel la cer al celui mai umil sfânt este mai de temut pentru Satana decât decretele cabinetelor sau mandatele regilor...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Rugăciune</strong><br />
Pe măsură ce Neemia se ruga, credinţa şi curajul lui creşteau. Cuvintele lui au prezentat o<br />
mulţime de argumente sfinte. El a arătat către dezonoarea care avea să fie aruncată asupra<br />
lui Dumnezeu, dacă poporul Său, care acum se întorsese către El, avea să fie lăsat în<br />
slăbiciune şi apăsare şi a stăruit de Domnul să-şi împlinească făgăduinţa: „Dacă vă veţi<br />
întoarce la Mine şi dacă veţi păzi poruncile Mele şi le veţi împlini, atunci, chiar dacă veţi fi<br />
izgoniţi la marginea cea mai îndepărtată a cerului, de acolo vă voi aduna şi va voi aduce<br />
înapoi iarăşi în locul pe care l-am ales, ca să locuiască Numele Meu acolo” (Neemia 1, 9;<br />
Vezi şi Deuteronom 4, 29-31). Această făgăduinţă îi fusese dată lui Israel prin Moise înainte<br />
de a fi intrat în Canaan şi, de-a lungul secolelor, ea rămăsese neschimbată. Poporul lui<br />
Dumnezeu se întorsese acum la El, în pocăinţă şi credinţă, iar făgăduinţa nu avea să rămână<br />
neîmplinită.<br />
Neemia îşi revărsase deseori sufletul în rugăciune în favoarea poporului său. Dar acum,<br />
pe când se ruga, un plan sfânt a luat fiinţă în mintea lui. A hotărât că, dacă va putea primi<br />
consimţământul împăratului şi ajutorul necesar pentru a procura unelte şi materiale, îşi va<br />
asuma personal sarcina reclădirii zidurilor Ierusalimului şi a restatornicirii puterii naţionale<br />
a lui Israel. El I-a cerut Domnului să-i dea trecere înaintea împăratului, pentru ca acest plan<br />
să poată fi împlinit. „Dă, astăzi, izbândă robului Tău”, s-a rugat el, „şi fă-l să capete trecere<br />
înaintea omului acestuia!”<br />
Patru luni de zile a aşteptat Neemia o ocazie favorabilă pentru a prezenta cererea sa<br />
împăratului. În tot acest timp, deşi inima îi era apăsată de durere, el s-a străduit să se poarte<br />
cu voioşie în prezenţa împăratului. În acele săli pline de strălucire şi splendoare, toţi<br />
trebuiau să arate fericiţi şi cu inima liberă. Necazul nu trebuia să-şi arunce umbra pe faţa<br />
niciunuia care venea la împărăţie. Totuşi, în clipele în care se putea retrage, ascuns de<br />
vederea oamenilor, cât de multe erau rugăciunile, mărturisirile şi lacrimile pe care le auzeau<br />
şi la care erau martori Dumnezeu şi îngerii! — Profeţi şi Regi, 628-630.<br />
Neemia şi-a recunoscut păcatele personale în rugăciunile lui — Neemia nu a spus că<br />
numai Israel păcătuise, ci a recunoscut plin de pocăinţă că el şi casa tatălui său păcătuiseră.<br />
„Te-am supărat”, spune el, aşezându-se în rândul acelora care îl dezonoraseră pe Dumnezeu,<br />
pentru că nu rămăseseră neclintiţi de partea adevărului....<br />
Neemia s-a umilit înaintea lui Dumnezeu şi a acordat slava cuvenită Numelui Său. Tot<br />
aşa a făcut şi Daniel în Babilon. Să studiem rugăciunile acestor oameni. Ele ne învaţă că<br />
trebuie să ne umilim şi să nu ştergem niciodată linia de separare dintre poporul lui<br />
Dumnezeu, care respectă poruncile, şi aceia care nu au niciun respect pentru Legea Sa. —<br />
Comentarii Biblice ale AZŞ 3:1136.<br />
Neemia s-a rugat cu siguranţa că Dumnezeu va împlini făgăduinţele Sale — Prin<br />
credinţă, Neemia s-a prins cu putere de făgăduinţa divină şi a pus la piciorul tronului harului<br />
rugăciunile lui, cerând ca Dumnezeu să susţină cauza poporului Său pocăit, să refacă<br />
puterea lui şi să zidească locurile lui devastate. Când poporul Său se despărţise de El,<br />
112