You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Modulul 4<br />
Ernest Hemingway (1898-1961),<br />
prozator american, persona litate<br />
majoră a literaturii interbelice. Într-o<br />
proză energică, dură, susţinu tă de un<br />
stil de o mare simplitate, personajele,<br />
oameni obişnuiţi îşi relevă dimensiunea<br />
eroică, gustul riscului, curajul.<br />
Romane: Adio arme!, Pentru cine<br />
bat clopotele, Fiesta. Nuvele şi<br />
povestiri: Bătrânul şi marea, Zăpezile<br />
de pe Kilimanjaro, Câştigătorul nu ia<br />
nimic.<br />
Premiul Nobel (1954).<br />
Herman Melville (1819-1891),<br />
prozator şi poet american.<br />
Creator al unor tipuri umane de<br />
puternică vitalitate, într-o proză de<br />
aventură şi călătorie, înfăţişând peisajul<br />
marin şi exotic, în care faptul de viaţă<br />
atinge dimensiuni simbolice sau<br />
alegorice.<br />
Romane: Redburn, Prima lui<br />
călătorie, Mardi şi o călătorie până<br />
acolo, Moby Dick.<br />
AVENTURÃ, CÃLÃTORIE<br />
cendenţă, le numim exotice. Literatura lumii este plină de ele. Pe mare<br />
şi sub ea se întâmplă toate extraordinarele păţanii cu marinari, cu<br />
piraţi, cu submarine (Dox e cel mai faimos, iar Nautilus al căpitanului<br />
Nemo cel mai adânc scufundat în fantezia noastră), care ne-au<br />
încântat copilăria. […]<br />
Imitând pe Jules Verne, am scris şi eu în adolescenţă câteva<br />
povestiri de acest fel, folosind un atlas geografic – pe care bunicul<br />
meu mi l-a cumpărat prin 1953 cu imensa, pe atunci, sumă de 40<br />
de lei – şi un vocabular de împrumut, care mi se părea că ţine loc de<br />
orice imaginaţie, căci era suficient să aud cuvinte precum provă, nord,<br />
catarg sau bastingaj ca să cad în cea mai voluptoasă euforie din câte<br />
mi-a procurat vreodată scrisul. Marea a reprezentat pentru mine, la<br />
început, o pură realitate lingvistică. Înainte de a o vedea, am stăbătuto<br />
în lung şi-n lat, măsurând distanţele şi fixându-mi reperele de care<br />
aveam nevoie cu ajutorul paralelelor şi meridianelor. Ca fenicienii,<br />
mă orientam după steaua polară: ieşeam seara în grădina casei<br />
bunicilor mei de pe strada Ştefan Gheorghiu (fostă Carol, viitoare<br />
Argeş), din Râmnicu Vâlcea şi mă uitam pe cer în căutarea ei. Cu<br />
vârsta, pasiunea aceasta m-a părăsit şi nu m-am mai întors niciodată<br />
la ea. Am încuiat într-un sertar manuscrisele şi am renunţat să mai<br />
răsfoiesc 20.000 de leghe sub mări, Insula misterioasă şi celelalte<br />
adorabile ficţiuni legate de exotica mare.<br />
Dar literatura mării nu se limitează la acestea. Nuvela lui<br />
Hemingway a fost cea dintâi carte citită de mine în care marea avea<br />
altă înfăţişare şi alte rosturi decât cele ştiute înainte. Nu mi-am dat<br />
seama dintr-o dată de acest fapt. Să reamintesc subiectul? Un pescar<br />
bătrân prinde un peşte colosal, cu care se luptă ore şi zile în şir, fără<br />
a reuşi să-l captureze, dar de care nici nu se lasă învins. Se întoarce<br />
la ţărm cu scheletul preţios al peştelui, preţios nu pentru că i-ar mai<br />
putea sluji drept hrană, în sensul propriu, ci fiindcă reprezintă dovada<br />
luptei lui pe viaţă şi pe moarte cu fabuloasa fiinţă a apei. Ce concluzie<br />
putem desprinde de aici? Una singură: că Hemingway a interpretat<br />
întâlnirea dintre om şi peşte ca pe o înfruntare dintre om şi natură.<br />
Peştele este simbolul naturii care nu poate fi biruită, dar merită să<br />
fie înfruntată, iar pescarul simbolizează condiţia omului care dă<br />
bărbăteşte piept cu ea.<br />
Ce simplu! Şi, totodată, ce profundă este această intuiţie a<br />
scriitorului american! El a simţit, ca şi Melville scriindu-şi capodo -<br />
pera, că, pe treapta de sus, dincolo de exotismul superficial, marea<br />
apare în literatură ca unul dintre cele mai uriaşe şi profunde simboluri<br />
ale extra-umanului. Am vorbit până acum de natură. Dar natură sunt<br />
şi munţii, şi pădurile, şi câmpiile, şi florile, şi animalele. Omul trăieşte<br />
în mijlocul lor, încearcă să le smulgă secretele, să le pună la treabă;<br />
se teme de unele, le admiră pe altele; se războieşte cu ele sau le<br />
domesticeşte prin inteligenţă. În toate, el vede extra-umanul sau<br />
inumanul: se apropie de ele ca de ceva din afara lui, fermecător,<br />
neliniştitor sau pur şi simplu groaznic. Cu unele, ca să zic aşa, îi<br />
merge mai lesne decât cu altele. Imaginaţia lui ştie să le privească<br />
diferenţiat. Singurul dintre aceste elemente care nu se lasă biruit,<br />
cunoscut, domesticit, este marea. Cu ea, omul se luptă permanent şi<br />
fără sorţi de izbândă. După fiecare bătălie, urmează alta ; orice victorie<br />
4165