You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Ficţiune şi realitate<br />
Dicþionar literar<br />
Literatura de frontieră conţine:<br />
- literatura mărturisirilor: memorii,<br />
amintiri, corespondenţa, jurnalul intim,<br />
confesiunile;<br />
- literatura de călătorie: jurnalul de<br />
bord, însemnările de călătorie, memo -<br />
rialul de călătorie, reportajul.<br />
Memorialistică – gen literar de<br />
graniţă, prin interesul documentar şi<br />
caracterul delectabil; consemnarea unei<br />
experienţe personale în decursul unei<br />
perioade istorice, într-o relatare coe -<br />
rentă, adeseori cu valoa re estetică, pu -<br />
nând în evidenţă semnificaţiile morale.<br />
(de exemplu N. Steinhardt, Jurnalul<br />
fericirii)<br />
Note de călătorie – consemnarea<br />
zilnică şi cronologică a observaţiilor şi<br />
a evenimentelor dintr-o călătorie, pe<br />
parcursul desfăşurării ei; notaţii rapide.<br />
Reportaj – specie de graniţă, între<br />
document şi literatură, descinde din<br />
literatura memorialistică, din jurnal şi din<br />
notele de călătorie; formă de pu bli cistică<br />
strict documentară, apelând adesea la<br />
modalităţi literare de expresie, are scop<br />
informativ în legătură cu situaţii, eveni -<br />
mente de interes general sau ocazional,<br />
realităţi geografice, etnografice, economice<br />
etc., culese de la faţa locului şi înregistrate<br />
obiectiv, asemenea instantaneelor foto -<br />
grafice; una dintre cele mai populare specii<br />
publicistice, dobândeşte valoare litera ră sub<br />
condeiul unor autori valoroşi (Geo Bogza,<br />
Brunea-Fox); tehnica reportajului influen -<br />
ţează literatura se colului al XX-lea, în sensul<br />
tendinţei de autenticitate (Hemingway,<br />
Malraux, E. M. Re mar que, Camil Petrescu).<br />
Confesiune – scriere literară care<br />
conţine mărturisirea unor gânduri şi<br />
sentimente legate de viaţa intimă a<br />
autorului; relatări personale şi subiec -<br />
tive ale unor experienţe, sentimente<br />
sau idei.<br />
aprodul se dădea jos în fiecare gară mai mare să cumpere când de<br />
mâncare, când de băutură. Merindea o păstra pentru străinătate, unde<br />
n-are să mai poată cumpăra aşa fiindcă nu cunoştea nici o limbă străină.<br />
- Dacă vreai câştig bun mai bine ai merge la America unde oamenii<br />
isteţi pot face bani mai repede!<br />
Îndemnul acesta venea de la un român american care fusese în<br />
ţară să-şi vază neamurile şi acum se întorcea la New-York. Era<br />
pantofar de lux şi tocmai povestise că se agoniseşte bine cu meseria<br />
lui în America şi că a adunat părăluţe.<br />
Aprodul însă nu părea deloc isteţ. Fără să se uite la america nul<br />
binevoitor, a continuat un răstimp să molfăie tacticos halca de cârnat,<br />
apoi a înghiţit ajutându-se şi cu o întindere a gâtului, a mai tras o<br />
duşcă de şpriţ din sticla de rezervă ca să-i alunece mânca rea, şi tocmai<br />
pe urmă a mormăit ursuz:<br />
- Lasă că ştiu eu mai bine… [...]<br />
Paris!<br />
S-a întunecat. Trenul goneşte vertiginos. Gări mari, pete de lumină<br />
şi de zgomot, rămân în urmă. Mai sunt două ceasuri. Mai este un<br />
ceas. Douăzeci de minute. Un conductor blajin, discret, se strecoară<br />
pe coridor, murmurând în fiecare compartiment:<br />
- Paris, messieurs!… Paris!…<br />
Am o strângere de inimă. Aş vrea să-l văd de departe. Aplecat pe<br />
fereastra vagonului, cu ochii lacomi, scrutez mereu zarea. Întunerecul,<br />
punctat de sclipirea stelelor, nu scoate în relief decât vacarmul metalic al<br />
trenului care parcă niciodată n-a fost atât de aprig. În zare, în stânga,<br />
apar câteva pâlpâiri de lumină şi se sting îndată.<br />
Trenul apoi îşi încetinează mersul. Trecem un răstimp printre schele<br />
şi mormane de fier şi de piatră. Mai aleargă grăbit câteva minute peste<br />
încrucişări de şine pe lângă semafoare multe şi deodată zgomotul devine<br />
mai asurzitor: am intrat sub bolta uriaşă, înnegrită de fum, a gării.<br />
Cobor uluit, uitându-mă în toate părţile. Mă ţin aproape de hamalul<br />
care mi-a luat bagajul. Un şir lung de taximetre într-o piaţă animată.<br />
Hamalul profită că sunt străin şi-mi cere o taxă înzecită. Maşina<br />
porneşte în goana mare spre Bd. de Sebastopol. Privirile mele curioase<br />
şi avide aşteaptă minuni şi întâlnesc numai un bulevard ca toate, cu<br />
palate şi prăvălii ca pretutindeni, cu o mişcare obişnuită. La<br />
încrucişarea cu Rue de Rivoli întâlnesc în sfârşit o cunoştinţă, turnul<br />
St. Jacques, retras modest în întunerecul unui scuar. Apoi, puţin mai<br />
înainte, pline de lumină, teatrele Châtelet şi Sarah Bernhardt. Înainte<br />
de-a trece Sena, de pe Pont au Change, văd conturul greu al Palatului<br />
de Justiţie cu turnul Orologiului şi mai ales cu Conciergerie. De pe<br />
Bd. du Palais, dincolo de intrarea principală a palatului, se zăreşte<br />
turnul ascuţit al Capelei Sfinte, iar de pe Pont St. Michel, în stânga,<br />
departe, do mină ca o stăpână bătrâna Nôtre-Dame.<br />
Şi totuşi eram decepţionat. Nu ştiu ce aşteptam, ce speram. Poate prea<br />
mult. Poate o impresie strivitoare cu lumini orbitoare şi furnicar de oameni<br />
neobişnuiţi sau cu străzi şi case rânduite altfel decât în alte oraşe?<br />
Am stat îndelung la fereastra deschisă a camerei de hotel, dând<br />
spre Bd. St. Michel, nedumerit, murmurând mereu:<br />
- Paris… Paris…[...]<br />
152