JURNAL DE ADOLESCENT
Revista scolara cu articole ale elevilor de la clasa cu specializarea Stiinte ale naturii, clasa unde sunt profesor diriginte.
Revista scolara cu articole ale elevilor de la clasa cu specializarea Stiinte ale naturii, clasa unde sunt profesor diriginte.
- No tags were found...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
“Jurnal de Adolescent”<br />
că muzeul din acea casă, este singurul închinat exclusiv<br />
poetului. Aici sunt adunate si expuse multe fotografii,<br />
documente, o mare parte din corespondența poetului,<br />
ediții din opera și traducerile sale. Ghidul a fost surprins<br />
atunci când a constat că noi ştiam multe dintre versuri.<br />
”Soarele răsare roșu, și tot roșu el apune.<br />
Omul bun în zile rele, e tot bun ca-n zile bune.”<br />
(G. Coșbuc)<br />
38<br />
Ne-a informat că poetul s-a născut în această casă la 20 septembrie 1866, dintr-o<br />
familie numeroasă, cu paisprezece copii, el fiind al şaptelea, în care atât tatăl, cât și bunicii,<br />
au fost preoți. Părinții au vrut ca și fiul lor, George, să devină tot preot, dar el a rupt acest<br />
lanț al tradiției și a studiat filozofia.<br />
În camera dedicată bibliotecii personale a poetului, pe partea stângă, este o vitrină,<br />
unde sunt adunate foarte multe volume apărute de-a lungul timpului, iar pe partea dreaptă<br />
alte două vitrine, cu hainele poetului și alte ustensile pe care le-a utilizat acesta. Am văzut<br />
creionul pe care îl purta tot timpul pentru a scrie în orice moment de inspiraţie, dar şi<br />
periuţa pe care o folosea ca să-şi corecteze greşelile.<br />
Mi-a atras atenția un portret în cărbune foarte bine realizat, al marelui Coșbuc la<br />
maturitate. Văzându-l acolo, în casa sa, mii de fiori mi-au străbătut corpul și mi-ai umplut<br />
sufletul de emoție.<br />
Știind că marele “poet al țărănimii” a murit la vârsta de 51 de ani și pășind atunci în<br />
primul său sanctuar al vieții sale, de copil, am avut o strângere de inimă și m-a cuprins o<br />
mare tristețe.<br />
Următoarea cameră, pe partea dreaptă,<br />
am vizitat camera de primit oaspeți. Aici am<br />
pătruns ca un musafir poftit de căldura și<br />
intimitatea acestui locșor. Mobilierul este<br />
frumos și simplu, din lemn sculptat în model<br />
rotund, foarte bine întreținut. Pe mijlocul<br />
camerei tronează o masă destul de mare,<br />
înconjurată de patru scaune, în stil tradițional,<br />
urmate pe un perete de un bufet și un jilț, tot<br />
din lemn, dar acoperit cu o tapițerie albastră.<br />
Cele trei ochiuri de fereastră erau decorate cu ștergare, pe fond alb cu model brodat, roșu.<br />
În același fel am văzut atârnând pe pereți alte ștergare, ce înfrumusețau cele două tablouri<br />
cu portretele celor din familie. De asemenea pe masa și pe bufet, se întindeau două feţe de<br />
masă cu același model văzut la ștergare.<br />
Am pătruns apoi, probabil, în “miezul” casei Coșbuc: o cameră micuță, cu pereții<br />
îmbrăcați cu carpete țărănești, unde m-a făcut să zâmbesc imaginea unui pătuț din lemn,<br />
Liceul Teoretic “Miron Costin” | PAŞCANI