Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Se pare că iniţial domnul era, teoretic, singurul proprietar de robi. El sancţiona prin acte<br />
de cancelarie orice transfer de robi, ca şi <strong>în</strong> cazul moşiilor. Această poziţie a domnului este<br />
consecinţa directă a atributelor sale de stăpân absolut al <strong>în</strong>tregului pământ al ţării, cu drept de<br />
viaţă şi de moarte asupra tuturor supuşilor săi. Ţiganii fără stăpân, proaspăt intraţi <strong>în</strong> ţară sau pur<br />
şi simplu rătăciţi, erau de drept ai domnului. Robii particularilor, <strong>în</strong>totdeauna confirmaţi de<br />
domnie, ca orice alt tip de proprietate, proveneau din danii domneşti sau din tranzacţii precum<br />
cumpărări, moşteniri, zestre.<br />
În absenţa definiţiilor contemporane, s-a <strong>în</strong>cercat stabilirea trăsăturilor definitorii ale<br />
robiei şi a diferenţelor existente <strong>în</strong>tre robie şi cealaltă formă românească de servitute personală,<br />
rumânia sau vecinia, pe baza prevederilor referitoare la robi din codurile de legi din perioada<br />
avută <strong>în</strong> vedere. La sfârşitul secolului al XVIII-lea şi <strong>în</strong>ceputul secolului al <strong>XIX</strong>-lea,<br />
Sobornicescul Hrisov (1785) <strong>în</strong> Moldova, precum şi Pravilniceasca Condică (1780) şi Legiuirea<br />
Caragea (1818) <strong>în</strong> Ţara <strong>Române</strong>ască, stabilesc definitiv echivalenţa termenilor de ţigan şi rob,<br />
dând sens de termen tehnic social şi nu etnic celui dintâi, fără a defini <strong>în</strong>să robia decât prin<br />
opoziţie cu starea de libertate (la vremea publicării acestor texte juridice, cealaltă formă de<br />
dependenţă personală fusese deja abolită). Singura definiţie mai elaborată a robiei apare la<br />
<strong>în</strong>ceputul secolului al <strong>XIX</strong>-lea, <strong>în</strong> Codul Calimach (1817, Moldova) care, <strong>în</strong> plus, nu foloseşte<br />
decât prin excepţie termenul de ţigan, preferându-l <strong>în</strong> mod evident pe cel de rob.<br />
<strong>Robia</strong> şi aceia cu privire către dânsa urmată stăpânire, deşi sunt împotriva firescului drit<br />
al omului, s-au urmat din vechime <strong>în</strong> prinţipatul acesta, <strong>în</strong>să nu aşa precum romanii <strong>în</strong>tro<br />
vreme au urmat, ci cu o mare deosebire. Căci aice puterea stăpânului nu poate<br />
vreodineoară supt nici un cuvânt sau pricină a se <strong>în</strong>tinde asupra vieţii robului ; iar asupra<br />
averii lui, atunce numai, când nu va avea legiuiţi clironomi sau când, fugind fără a se mai<br />
<strong>în</strong>toarce, nu va avea neapăraţi clironomi (precum sunt fiii şi părinţii), sau când va vătăma<br />
ori va păgubi pe stăpânul său prin furtuşag sau alte rele urmări. Dintre aceste vederat se<br />
cunoaşte că robul nu se socoteşte <strong>în</strong>tru toate ca un lucru, ci <strong>în</strong> cât faptele, legăturile,<br />
driturile şi <strong>în</strong>datoririle lui privesc cătră alţii, iar nu cătră stăpânul său, se socoteşte el ca o<br />
persoană [omul cu politiceşti drituri şi <strong>în</strong>datoriri] ; drept aceia este robul supus<br />
pământeştilor legi şi se apără de către ele.<br />
(Definiţia robiei, Codul Calimach, 1817, Moldova)<br />
Ca formă de servitute corporală, robia a coexistat cu şerbia, condiţia juridică a unei<br />
importante părţi a populaţiei ţărăneşti, până la jumătatea secolului al XVIII-lea. Servitutea<br />
corporală este realitatea primordială a societăţii feudale. Servitutea corporală este un element<br />
care apropie rumânia de robie, ceea ce explică confuzia stăpânilor de moşii <strong>în</strong> privinţa celor<br />
două instituţii : <strong>în</strong> ultima sa fază de existenţă, rumânia este tot mai mult asimilată cu robia.<br />
5