Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Cine vrea să vadă neatârnarea cea mai deplină <strong>în</strong>tr-o robie desăvârşită şi o<br />
folosinţă de toate lucrurile <strong>în</strong> lipsă de orice drepturi cetăţeneşti, trebuie să se uite la<br />
ţiganii care rătăcesc prin pustiuri sau care se târăsc prin târgurile Moldovei. Unii<br />
plătesc stăpânilor lor o mică dare, alţii <strong>în</strong>deplinesc fără plată, pentru trebuinţa casei<br />
boerilor lor meşteşugurile de potcovari, lăcătuşi, tâmplari, cântăreţi chiar, ş. a, şi<br />
<strong>în</strong>mulţirea lor uimitoare face aceste <strong>în</strong>datoriri aproape nesimţite. (...) Desbrăcaţi prin<br />
fire de orice cuviinţă, ei se mângâie de ruşinea robiei prin aceea că sunt slobozi să facă<br />
totul.<br />
Totuşi tâlharii şi ucigaşii ies din treapta aceasta şi pricina trebuie căutată <strong>în</strong>tr-o<br />
nebunie aproape firească a lor, şi care este fără <strong>în</strong>doială urmarea cea mai de apoi a<br />
căderi omeneşti <strong>în</strong> sânul robiei. Născându-se oameni <strong>în</strong>josiţi, prin părearea ce au de<br />
josnicia lor, pierd cel mai tare frâu care poate opri pe cei slabi, adică teama acestui<br />
dispreţ obştesc care îi pedepseşte cu urgisirea din singura pricină a naşterii lor. Atfel de<br />
oameni nu văd <strong>în</strong> lume pentru ei nicio deosebire <strong>în</strong>tre dreptate şi tâlhărie şi când sărăcia<br />
sau vreo patimă îi aţâţă la nelegiuire, ei pierd nădejdea că poate să-i oprească ceva de se<br />
deda la cele mai mari neorânduieli; fărădelegea <strong>în</strong> faţa lor nu e decât un fel de ură<br />
împotriva omenirii <strong>în</strong>tregi şi precum se ştie, răzbunarea lor nu cunoaşte nici zăbavă nici<br />
margini.<br />
Singurul leac folositor pentru astfel de rele ar fi desrobirea şi e destul să ai suflet<br />
spre a dori ca o parte din oameni să piardă dreptul de a stăpâni <strong>în</strong>tr-un chip nefiresc pe<br />
aceia pe care îi <strong>în</strong>călzeşte acelaşi soare şi care se <strong>în</strong>chină aceluiaşi Dumnezeu ca şi ei;<br />
dar trebuie să ne ferim să purcedem la făptuirea acestei dreptăţi cu graba insuflată de<br />
simţirea iubirii de omenire. Oamenii <strong>în</strong> sufletul cărora robia e <strong>în</strong>rădăcinată prin<br />
obişnuinţa veacurilor, nu pot decât cu <strong>în</strong>cetul să se <strong>în</strong>toarcă la egalitatea firii sau cel<br />
puţin la neegalitatea legiuită <strong>în</strong> lumile bine rânduite (...). În frumosul plan de a desfiinţa<br />
orice robie n-ar fi deajuns să se capete de la stăpâni o jertfă milostivă a drepturilor<br />
răpite de părinţii lor, ar mai trebui să se vâre <strong>în</strong> sufletul celor desrobiţi idei noi, să-i<br />
pregătească pentru moravuri noi şi să le dea <strong>în</strong> sfârşit virtuţi mai grele chiar pentru ei<br />
decât datoriile robiei.<br />
(...) Când ţiganii văzând aceste schimbări, s-ar obişnui cu ideea că nu trebuie<br />
pururea să se supuie omului, ai căruia cred că sunt prin dreptul firii, ei vor veni cu<br />
gândul că poate nu trebuie să se supuie decât legilor; şi când stăpânii vor vedea vreme<br />
mai <strong>în</strong>delungată, că robii lor îi sujesc cu atât mai bine, cu cât se găsesc mai fericiţi <strong>în</strong><br />
atârnarea lor, ei vor pricepe <strong>în</strong> sfârşit că cel mai bun mijloc ca să fie bine slujiţi de ei<br />
este să-i plătească.<br />
(Memoriu asupra vechei şi actualei stări a Moldovei, prezentat lui Alexandru Vodă Ipsilante, Domnul<br />
Moldovei, la 1787, de Comitele d’Hauterive, Bucureşti 1902)<br />
14