QUO VADIS?în mod special, la situaţia din R. Moldova. Repet:educaţia intelectuală a fost şi mai constituie la noio preocupare a instituţiilor abilitate, atîta doar că nuîntotdeauna au fost prea clar puse, formulate, avansatereperele de bază ale acestei laturi a formării copiilor,adolescenţilor, tinerilor, respectiv, a preşcolarilor,elevilor, studenţilor.Specialiştii în materie evidenţiază un ansamblu deobiective speciÞce educaţiei intelectuale, care reßectăstructura de funcţionare a obiectivului general, transpusăpedagogic la două niveluri de referinţă: nivelulteoretic şi nivelul practic al conştiinţei ştiinţiÞce.Lăsînd nivelul teoretic pe seama teoreticienilor, nevom ocupa, în continuare, de anumite aspecte alenivelului practic, acesta din urmă, conform prof. dr.Sorin Cristea, avînd în vedere cel puţin trei repereprimordiale:– dobîndirea deprinderilor şi a strategiilor intelectualefundamentale ce ar contribui la organizareagîndirii elevilor;– dobîndirea atitudinilor (şi aptitudinilor) intelectualesuperioare ce oferă căi de cunoaştereeÞcientă, modalităţi de perfecţionare continuă acunoştinţelor, deprinderilor şi strategiilor intelectualeînvăţate;– dobîndirea atitudinilor intelectuale creative pentruo adaptabilitate optimă la situaţii şi contexteaßate în continuă schimbare.Vom încerca să abandonăm suportul strict savant,oferit cu maximă precizie şi, probabil, exhaustiv, decătre cercetătorul român, zăbovind asupra unor cazuri,situaţii, exemple, poate şi modele sugerate de viaţanoastră cotidiană, de experienţa proprie şi cea a unoroameni apropiaţi.Tradiţional, se consideră că organizarea gîndiriicopiilor, adolescenţilor şi tinerilor se realizează celmai sigur şi mai eÞcient prin studiul ştiinţelor exacte(al algebrei, în primul rînd), precum şi al logicii. Darce se fac cei care „nu au trecere” la aceste discipline?Bunoară, liceenii de la proÞlul umanistic, tinerii careau acceptat această specializare şi din dragoste pentruliteratură, limbi, istorie şi pentru că, posibil, sînt fascinaţide scris, de cercetare a istoriei sau geograÞei,dar şi pentru că astfel au căpătat o şansă de a nu semai căzni cu ecuaţiile diferenţiale, cu Þgurile trigonometrice,cu legile şi teoriile lui Arhimede, Newton,Lavoisier, Mendeleev sau Einstein? E bine să se ştiecă ştiinţele umanistice îşi au algebra sau logica lor:este vorba de gramatică, de sintaxă, în primul rînd,deşi contribuie nu mai puţin la modelarea gîndirii şimorfologia, ba chiar şi ortograÞa, teoria literaturii sauprosodia, alias ştiinţa versiÞcării. Nu mai spunem cănumeroase exemple de organizare a gîndirii ne oferăistoria, geografia fizică, chiar literatura artistică,capodoperele create de maeştri antici, renascentişti,romantici, realişti, simbolişti, existenţialişti, postmoderniştietc., Þind structurate conform unor admirabilescheme ale cugetării, viziunii şi chiar perspectiveiumane. În Þne, nu trebuie neglijat nici acest aspect:la organizarea gîndirii, dar şi la acumularea cunoştinţelor,la dobîndirea aptitudinilor creative pentru o maibună racordare la provocările epocii, un rol cu totuldeosebit revine studierii limbilor străine.În prezent, la noi, cei mai mulţi tineri opteazăpentru engleză, alţii – pentru franceză; în virtuteasituaţiei noastre, îşi mai menţine poziţiile şi rusa. Încazul studierii limbilor străine, problema gustuluipersonal este umbrită de cea a necesităţii sau a uneiabordări realiste. Iar realitatea e că engleza a cuceritcele mai largi spaţii, atît din punct de vedere geograÞc,cît şi în ceea ce priveşte sferele activităţii umane.Deci, studiul limbii engleze îşi revendică prim-planul.Pentru noi însă, ca vorbitori ai unei limbi romanice,franceza ar trebui să Þe cel puţin ca limbă secundăde studiu, respectiv de informare/comunicare: dincolode aspectul sentimental – franceza Þind de-a lungulsec. XIX-XX limba elitei intelectuale româneşti – maiintervine şi avantajul că prin ea intrăm mai sigur înuniversul, extrem de bogat, al celorlalte idiomurineolatine: spaniola, italiana, portugheza... Discuţiilepe tema opţiunii pentru studierea unei sau altei limbipot fi purtate la infinit... De aceea, credem, ar ficazul să se adopte o strategie de tipul: a) engleza,b) franceza, c) altă limbă, eventual, din altă familielingvistică. Şi, în continuarea acestui gînd, vommenţiona că e bine să cunoaştem oricare limbă saucît mai multe limbi, unde mai pui că acum există celemai diferite, cele mai incredibile posibilităţi pentrustudierea lor.Revenind însă la subiectul de bază al acestuicompartiment, vom sublinia că tinerii de la umanistică,aşadar, nu sînt defel lipsiţi de modalităţi de a învăţacum să-şi organizeze mai bine gîndirea; depindemult de pregătirea profesorilor, dar şi de iniţiativadiscipolului, de dorinţa lui de a vedea chiar şi cele mailirice, aparent alogice lucruri printr-o prismă logică.Şi perfecţionarea continuă a cunoştinţelor,deprinderilor şi strategiilor intelectuale învăţatese face cel mai eficient prin intermediul cărţii,lecturii, acumulării de noi cunoştinţe. Observaţiaîi vizează, în egală măsură, pe toţi tinerii studioşi,indiferent de specializare – reală sau umanistică.O perfecţionare continuă a bagajului intelectualse dobîndeşte numai şi numai printr-o acumularecontinuă de informaţie, cartea Þind, în acest sens,principala sursă spre care trebuie să se aplece elevii,liceenii, studenţii, masteranzii etc. „Cartea – da,însă mai ales Internetul!”, vor aÞrma unii tineri. De4CUM SĂ <strong>DE</strong>VII UN INTELECTUAL SA<strong>DE</strong>A ÎN SECOLUL XXI
QUO VADIS?fapt, la fel ar aÞrma dacă nu 75, apoi, cu certitudine50 la sută din tinerii studioşi. Şi ar fi greu să lereproşăm ceva. Dacă pînă mai deunăzi, pînă astăzichiar, se spune că trăim în „Galaxia Gutenberg”, deun deceniu şi ceva poţi auzi tot mai des că am păşitîn „Imperiul Microsoft (Google, Rambler, Yahooetc.)”. Tot mai multă lume se subordonează fascinaţieinet-ului, inclusiv graţie comodităţii acestui domeniucognitiv: dincolo de viteză, de rapiditatea cu careputem găsi aici informaţia căutată; mai e la mijloc şibogăţia, varietatea şi prospeţimea materialului, pluscaracterul modern al aranjării spaţiilor informative;în fine, suplimentarea lor cu design şi alte formeilustrative, ba chiar, adeseori, şi cu coloană sonoră,cu muzică pentru cele mai diferite gusturi. Totuşi,Internetul nu poate substitui cartea şi nici nu o vasubstitui, totalmente, într-o perspectivă apropiată,din simplul motiv că prima a fost creată de-a lungulsecolelor şi, deocamdată, nici măcar artizanii net-uluinu pot pretinde la adaptarea completă, exhaustivă şiexactă a cărţii în format electronic. Nu mai vorbim desenzaţia palpabilului, a viului, dar şi cea a eternuluisau a înveşnicirii, pe care ni le oferă cărţile. Astfelîncît Internetul, cu toate avantajele sale incontestabile,rămîne o sursă adiacentă: este greu să crezi înveridicitatea deplină a unei teze, disertaţii, cercetări,monograÞi, bazate exclusiv pe surse „internetiste”,pentru că asemenea lucrări vor trăda, la un momentdat, anumite Þsuri, provocate de neglijarea, respectiv,ne-consultarea cărţii „vii”, „clasice”, „tradiţionale”.Indiferent de opţiune însă – carte sau Internet –una rămîne indiscutabil: acumularea, înnoirea şiperfecţionarea cunoştinţelor este o condiţie sinequa non pentru formarea intelectului uman. Omulcunoscător, informat, documentat este un om puternic,el poate Þ contrazis, „scos din joc” ori chiar învinsîntr-o situaţie oarecare, la un moment anume, nu însăşi atunci cînd se iau decizii de importanţă primordială,majoră, vitală. De fapt, rezumînd, putem spune căa cunoaşte – cît mai multe şi cu un grad de utilitatecît mai mare pentru sine şi pentru alţii – este ocaracteristică a intelectualului, fiind, aşadar, şi opremisă obligatorie a educaţiei intelectuale.Cît priveşte dobîndirea atitudinilor şi aptitudinilorintelectuale creative pentru o adaptabilitate optimă lasituaţii şi contexte aß ate în continuă schimbare se ceremenţionat, mai întîi, faptul că acest postulat este unulextrem de complex, cuprinzător, de unde şi numărulsporit de exigenţe pentru realizarea lui efectivă. Oriceadaptabilitate presupune o abordare creativă, mai exact– creatoare. Aceasta ar însemna şi formarea unei viziunipersonale, printr-un efort mental şi sußetesc strictindividual, dar şi prin absorbirea a tot ce e mai bun,mai util, mai eÞcient din atitudinile creatoare trecute,ale altor generaţii. Şi mai înseamnă o apropiere delucruri, fenomene, fapte, oameni într-un stil conformcu cerinţele sau necesităţile epocii, ale zilelor în caretrăim: ce a fost acceptabil în anii ’90 ai sec. XX nu esteîntru totul valabil şi pentru anul 2009, Þe că e vorba deo compoziţie şcolară, Þe de un eveniment cultural organizatîntr-un liceu, cu forţele elevilor, Þe de opţiuneapentru un fenomen artistic (ştiinţiÞc, economic, socialetc.), Þe de luarea unei decizii privind demonstrareaatitudinii civice a tînărului ajuns la vîrsta majoratuluietc. Pentru a avea mai multe şanse de izbîndă, tînărul/tînăratrebuie „să pună în mişcare” atît informaţiaacumulată, cît şi fantezia, viziunea perspectivei, curajulde a risca, oricît de simbolic.Gradul de civilizaţie la care a ajuns astăzi omenireaoferă o multitudine incredibilă de şanse, modalităţi,condiţii, oportunităţi prielnice unei educaţiiintelectuale cu succes a tinerei generaţii. Mai depindeînsă şi de felul cum sînt plasate accentele. Cunoştinţele,acumularea materialului cognitiv-informativconstituie, neîndoios, o pistă de decolare – temeinică,sigură, absolut necesară – pentru devenirea omuluiintelectual. Numai că această trambulină nu este su-Þcientă, nu poate Þ, sub nici o formă, un panaceu. Untînăr informat, pregătit perfect într-un domeniu saualtul nu va putea Þ trecut în tagma intelectualilor fărăo subtilă familiarizare a lui cu frumosul: cu lecturacapodoperelor literaturii naţionale şi universale, cuaudierea valorilor muzicale ce au copleşit pe părinţişi bunici, cu opere de artă figurativă ce provoacăadmiraţia oamenilor de pe diferite continente etc.Or, frumosul nu se rezumă numai la lecturi asiduidin scriitori clasici şi contemporani, la contemplareaunor picturi, sculpturi şi monumente arhitectonicecelebre, la audierea creaţiei geniilor muzicii popularesau culte. Mai e nevoie şi de o conduită anume, de uncomportament speciÞc intelectualului, numite şi bunemaniere, care adeseori se învaţă acasă, la şcoală, îndiverse cercuri, cenacluri, asociaţii, grupuri de studiuetc., dar nu mai rar se însuşesc elementele comportamentuluiintelectual, civilizat, raÞnat – şi din cărţi, laspectacole, în galerii, în simple discuţii cu oamenii decreaţie, cu intelectuali de marcă. La izvoarele acestorelemente stau, fără doar şi poate, în chip covîrşitor,valorile creştine – multiple, complexe, ediÞcatoare,profund instructive, deşi, aparent foarte simple, doarse bazează „numai” pe zece porunci biblice, care, larîndul lor, s-ar rezuma la două postulate: dragoste şiiertare – de oameni, pentru oameni, printre oameni.„Frumosul va salva omenirea”, spunea unul dintrepersonajele lui Dostoievski şi dacă e să dezvoltămacest gînd, putem deduce că tocmai starea intelectualăva perpetua omenirea – orice s-ar spune, prea şubredăpentru duritatea epocii în care trăim.<strong>Didactica</strong> <strong>Pro</strong>..., Nr.2-3(54-55) anul 2009CUM SĂ <strong>DE</strong>VII UN INTELECTUAL SA<strong>DE</strong>A ÎN SECOLUL XXI5
- Page 5: QUO VADIS?Cu o anumită întîrzier
- Page 10 and 11: QUO VADIS?nu-şi piardă - pe parcu
- Page 12 and 13: QUO VADIS?PROFESORUL ŞI NOUA ÎNŢ
- Page 14 and 15: EVENIMENTE PRO DIDACTICAIntegrare E
- Page 16 and 17: EVENIMENTE PRO DIDACTICAServicii la
- Page 18 and 19: EVENIMENTE PRO DIDACTICAProiecte lo
- Page 20 and 21: EX CATHEDRAEducaţia intelectuală
- Page 22 and 23: EX CATHEDRAunei naţiuni… (5, p.
- Page 24 and 25: EX CATHEDRAurmătoarea structură g
- Page 26 and 27: EX CATHEDRAtinţele anterioare ale
- Page 28 and 29: EX CATHEDRAconceptelor ştiinţiÞc
- Page 30 and 31: EX CATHEDRAnumai să aplice modele
- Page 32 and 33: EX CATHEDRAaÞrmă că unele persoa
- Page 34 and 35: EX CATHEDRAun ritm progresiv, nu nu
- Page 37 and 38: EX CATHEDRADin perspectiva instruir
- Page 39 and 40: EX CATHEDRAEtapa a III-a: Studiul i
- Page 41 and 42: EX CATHEDRAprezentarea soluţiei co
- Page 43 and 44: EX CATHEDRATabelul 1. Modelul didac
- Page 45 and 46: EX CATHEDRAProgramul de pregătire
- Page 47 and 48: EX CATHEDRAACCEPŢIUNI MODERNE ASUP
- Page 49 and 50: EX CATHEDRAde codiÞcare a comenzil
- Page 51 and 52: EX CATHEDRACONCLUZII:• Conexiunea
- Page 53 and 54: EX CATHEDRAPrelucrînd răspunsuril
- Page 55 and 56: EDUCAŢIE DE GENperspectiva educaţ
- Page 57 and 58:
EDUCAŢIE DE GEN- să conştientize
- Page 59 and 60:
EDUCAŢIE DE GEN• lider - îşi f
- Page 61 and 62:
EDUCAŢIE DE GENCare dintre condiţ
- Page 63 and 64:
EDUCAŢIE DE GENAnexa 5. „Păi, u
- Page 65 and 66:
EDUCAŢIE DE GENcu suportul Þnanci
- Page 67 and 68:
EDUCAŢIE DE GENÎn cadrul proiectu
- Page 69 and 70:
MANAGEMENT EDUCAŢIONALDirectoareaD
- Page 71 and 72:
MANAGEMENT EDUCAŢIONALÞlozoÞcă
- Page 73 and 74:
PENTRU O FORMARE CONTINUĂ DE CALIT
- Page 75 and 76:
PENTRU O FORMARE CONTINUĂ DE CALIT
- Page 77 and 78:
INCLUSIV EUPractici incluzive de ed
- Page 79 and 80:
INCLUSIV EUAceasta a răbdat pînă
- Page 81 and 82:
INCLUSIV EUmezina, la fel ca iedul
- Page 83 and 84:
EXERCITO, ERGO SUMDiscuţii contrad
- Page 85 and 86:
EXERCITO, ERGO SUMo situaţie Þnal
- Page 87 and 88:
EXERCITO, ERGO SUMTabelul 1. Valori
- Page 89 and 90:
EXERCITO, ERGO SUMFigura 1. Aspecte
- Page 91 and 92:
EXERCITO, ERGO SUMRaduPovestea e in
- Page 93 and 94:
EXERCITO, ERGO SUMPagina de jurnalA
- Page 95 and 96:
EXERCITO, ERGO SUMDezvoltarea creat
- Page 97 and 98:
EXERCITO, ERGO SUMÎn economia ţă
- Page 99 and 100:
EXERCITO, ERGO SUMprocese şi fenom
- Page 101 and 102:
DEZVOLTAREA, GÎNDIRII CRITICEa unu
- Page 103 and 104:
DEZVOLTAREA GÎNDIRII CRITICEc) pă
- Page 105 and 106:
DEZVOLTAREA GÎNDIRII CRITICEÎn r
- Page 107 and 108:
DICŢIONARfundamentale şi instrume
- Page 109 and 110:
DICŢIONARtinderea la nivel de conc
- Page 111 and 112:
Schimbări de paradigmă în teoria