espective se diminuează cu timpul, odată cu efectuarea investigaţiilor necesare, cu luareamărturiilor persoanelor implicate şi realizarea tuturor verificărilor cerute de circumstanţelecauzei. 1În hotărârea Calmanovici c. România, din 1 iunie 2008 2 , Curtea a observat că, îndecizia sa din data de 20 august 2002, Curtea Militară de Apel Bucureşti a admis recursulParchetului împotriva deciziei Tribunalului militar din data de 12 august 2002 constatândlipsa pericolului pentru ordinea publică, pe motiv că procurorul care ordonase arestareapreventivă a reclamantului la data de 2 august 2002 luase în calcul posibilitatea ca acestadin urmă să obstrucţioneze derularea anchetei şi, prin urmare, aflarea adevărului (s.n.).Curtea constată totuşi că ordonanţa din data de 2 august 2002, care reproduce textul art.148 h), nu face nicio menţiune asupra posibilităţii, din partea interesatului, de a împiedicaaflarea adevărului în timpul urmăririi împotriva sa, motiv care ar fi putut conduce laarestarea sa în temeiul art. 148 lit. d) CPP. De altfel, presupunând că Instanţa Militară deApel ar fi intenţionat să modifice baza legală a arestării preventive a reclamantului potrivitart. 148 lit. d) CPP, trebuie remarcat că nu a prezentat vreo faptă sau vreun motiv concretîn sprijinul afirmaţiei sale 3 .Tot în acest sens s-a arătat într-o altă hotărâre că în măsura în care autorităţilenaţionale invocă ,,nevoile anchetei” într-un mod general şi abstract, acestea nu suntsuficiente pentru a justifica continuarea detenţiei. 4 De asemenea, în hotărârea Kozlowski cPolonia, s-au evidenţiat următoarele: dacă riscul că reclamantul va încerca să ascundădovezi, este formulat într-o manieră generală, fără indicarea unor fapte concrete care săarate că acel risc există în realitate, instanţa naţională poate ţine seama de acesta pentru a1 Wegera c. Polonia, 19 ianuarie 2010, §56 W. c. Elveţia, cit. supra; Clooth c. Belgia, cit. supra.2 Pe scurt evenimentele relevante pentru noi din starea de fapt sunt următoarele. În urma unui denunţ privindfapte de corupţie prespuse a fi fost comise de reclamant şi un coleg al acestuia, poliţişti, un procuror militar aautorizat interceptarea telefoanelor lui Viorel Calmanovici pentru o perioadă de 30 de zile, în iulie 2002. Înurma începerii urmăririi penale a reclamantului, un procuror militar a dispus arestarea preventivă a acestuia,invocând faptul că inculpatul a săvârşit o infracţiune pentru care legea prevede pedeapsa închisorii mai marede 2 ani, iar lăsarea sa în libertate ar prezenta un pericol pentru ordinea publică. Instanţele militare au dispus,prin hotărâri succesive având acelaşi temei, prelungirea măsurii arestării preventive până la data de 19noiembrie 2002, iar la 11 noiembrie 2002 reclamantul a fost condamnat în primă instanţă de un tribunalmilitar la executarea unei pedepse cu închisoarea. Ulterior hotărârea de condamnare a fost casată şireclamantul a fost achitat. În recurs, Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie a pronunţat o hotărâre definitivă decondamnare a reclamantului la pedeapsa cu închisoarea, fără să îl mai audieze.3 A se vedea, a contrario, Gaidjurgis împotriva Lituaniei, 16 ianuarie 2001.4 A se vedea Iovchev c. Bulgaria, 2 februarie 2006; Clooth c. Belgia, cit. supra; Belchev c. Bulgaria, 8 aprilie2004.52
dispune arestarea preventivă, dar nu poate să justifice o perioadă lungă de detenţie, ori înspeţă reclamantul a fost deţinut în arest, o perioadă de 4 ani de zile. 1În hotărârea Shabani c. Elveţia din 5 noiembrie 2009, Curtea a decis că art. 5 §3 nua fost violat. Această cauză este inedită din punctul nostru de vedere, deoarece s-a acceptatca rezonabilă o durată relativ mare, de 5 ani, a detenţiei provizorii justificată de naturainfracţiunii cercetate şi de complexitatea deosebită a dosarului, ce a presupus efectuareamai multor comisii rogatorii, după ce, anterior, durate similare au fost apreciate caîncălcând art. 5 §3. Cu toate că de cele mai multe ori motivul invocat de autorităţilenaţionale a fost riscul de influenţare a anchetei, totuşi instanţele naţionale au analizat defiecare dată în concret posibilitatea de a-l menţine pe inculpat în arest, făcând trimitere şila alte motive cum ar fi: indicii din care rezultă presupunerea rezonabilă ca ar fi comisinfracţiunile de care era banuit, natura gravă a acestor infractiuni, riscul de sustragere,precum şi durata mare de timp necesară finalizării cercetărilor. Curtea europeană a retinutcă aceste temeiuri au fost pertinente şi suficiente, iar măsurile alternative au fost examinateconvingător şi detaliat atunci când s-a decis menţinerea stării de arest.În hotărârea Hajol c. Polonia, din 2 martie 2010, autorităţile naţionale au ţinutreclamantul în detenţie preventivă pe o perioadă de 14 luni, invocând elementele din dosarpentru a-şi susţine bănuiala că el este autorul infracţiunii. Mai mult s-a făcut referire launele incidente din care a rezultat că inculpatul caută să se întâlnească cu complicii săi,fapt ce ar conduce la influenţarea procedurilor, prin înţelegerile ce ar putea interveni întrecoacuzaţi, în situaţia în care aceştia s-ar întâlni(§84). Curtea a ţinut seama de pertinenţamotivelor invocate de autorităţile naţionale şi de faptul că acestea din urmă au analizat înmod regulat actualitatea temeiurilor invocate, depunând toate diligenţele necesare. Prinurmare, art. 5 §3 nu a fost violat.Jurisprudenţa instanţelor naţionale face referire la acest motiv de prelungire sau demenţinere a arestării preventive. De pildă prin încheierea din 20 octombrie 2004, Curtea deApel Ploieşti a dispus menţinerea arestării preventive a inculpaţilor. Aceştia au fost arestaţide aceeaşi instanţă în luna iunie 2004. Au fost acuzaţi de săvârşirea unui număr mare deinfracţiuni (furt, înşelăciune, fals, us de fals, etc.), iar instanţa în motivare a relevat căinculpaţii au încercat să se pună de acord în ceea ce priveşte declaraţiile pe care urmeazăsă le dea-înţelegere între coacuzaţi- şi s-a mai avut în vedere zădărnicirea aflării adevăruluiprin încercarea de alterare a unor probe şi prin riscul de presiune asupra martorilor.1 Kozlowski c. Polonia, 13 noiembrie 2005; Tot în acest sens: Krawczak c. Polonia, 4 octombrie 2005 apudD. Bogdan, op.cit., p.135.53
- Page 1: UNIVERSITATEA “BABEȘ-BOLYAI” C
- Page 4 and 5: I. CAPITOL PRELIMINAR1. NOŢIUNEA D
- Page 6 and 7: În linii mari, în ceea ce priveş
- Page 8 and 9: 2. TERMENUL REZONABIL ÎN CONTEXTUL
- Page 10 and 11: aplică tuturor categoriilor prevă
- Page 12 and 13: partea a doua, care la rândul ei,
- Page 14 and 15: 3.3.Modificarea Constituţiei. Prin
- Page 16 and 17: cauzei 1 . Pentru a exista o garan
- Page 18 and 19: infracţiune sau când există moti
- Page 20 and 21: persoane prezumată ca fiind nevino
- Page 22 and 23: dat în cele din urmă o soluţie i
- Page 24 and 25: instanţă. 5 Mai precizăm că în
- Page 26 and 27: judecată instanţa este obligată,
- Page 28 and 29: III. APRECIEREA CARACTERULUI REZONA
- Page 30 and 31: acuzat. 4 Atât în art. 5 cât şi
- Page 32 and 33: În jurisprudenţa Curţii Europene
- Page 34 and 35: anumită jurisdicţie a unei probe
- Page 36 and 37: mare, cu atât aprecierea caracteru
- Page 38 and 39: expert să-şi depună raportul la
- Page 40 and 41: nefondate, a refuzat să se supună
- Page 42 and 43: Într-o hotărâre recentă dată
- Page 44 and 45: Din motivarea instanţei interne, c
- Page 46 and 47: Jurisprudenţa Curţii ne relevă a
- Page 48 and 49: încercarea de a se sustrage urmăr
- Page 50 and 51: noi impus de Curte. 1 În doctrină
- Page 54 and 55: Considerăm că dată fiind complex
- Page 56 and 57: egulii generale a judecării în st
- Page 58 and 59: libertate. 1 În cele ce urmează,
- Page 60 and 61: preventive, au fost respinse cereri
- Page 62 and 63: Caracterul justificat al arestării
- Page 64 and 65: De asemenea şi atitudinea procesua
- Page 66 and 67: ’90, după ce au început să con
- Page 68 and 69: de circumstanţele speţei, asemene
- Page 70 and 71: infracţiuni (Matznetter c. Austria
- Page 72 and 73: instanţelor naţionale, diligenţe
- Page 74 and 75: BIBLIOGRAFIE Tratate, Cursuri, Cule
- Page 76 and 77: 30. KÖVESI, Laura Codruţa, TIŢIA
- Page 78 and 79: Revue Trimestrielle des Droits de l
- Page 80 and 81: Lista Hotărârilor Citate înOrdin
- Page 82 and 83: 97. Moisejevs c. Letonia, 15 iunie
- Page 84 and 85: CUPRINSCuvânt-înainte ...........