Din motivarea instanţei interne, citată mai sus, ca şi din celelalte închieieri, reiese faptul căgravitatea faptei a fost analizată în mod abstract, în raport cu situaţia concretă areclamantului, 1 nefiind justificată prin probe temeinice de vinovăţie (Petyo Petkov c.Bulgaria, 7 ianuarie 2010; Al Akidi c. Bulgaria cit. supra). Cel puţin pentru aceste motiveconsiderăm că hotărârea Instanţei de apel este contrară prevederilor art.5 §3 din Convenţie.Cu toate acestea, există şi instanţe naţionale care ţin seama în hotărârile date, deprincipiile fundamentale avute în vedere de CEDO, în determinarea caracterului rezonabilal arestării preventive. De pildă, prin decizia nr. 92 din 30 martie 2007, a Curţii de ApelBucureşti, secţia I penală, a fost admis recursul inculpaţilor: R.A., R.M. şi R.G. împotrivaîncheierii de şedinţă dată de Tribunalul Bucureşti, în 22 martie 2007 prin care s-a dispusprelungirea măsurii arestării preventive a inculpaţilor. În motivarea instanţei de recurs s-astipulat că ,, necesitatea prelungirii arestării preventive se limitează preponderent pegravitatea faptelor comise (...), într-o manieră pur abstractă, întrucât nu există date certe înacest sens...” 2 .2. PERICOLUL DE SUSTRAGERE DE LA ANCHETĂ SAU DE LAJUDECATĂÎn acest caz avem de-a face cu un motiv foarte des invocat de instanţele naţionalepentru justificarea privării de libertate. În motivarea deciziilor date, autorităţile naţionalefac trimitere la acest temei, atât în cazul dispunerii măsurii arestării preventive, 3 cât şi încazul prelungirii sau menţinerii acesteia.Convenţia Europeană a Drepturilor Omului, face referire la acest motiv de arestareîn art. 5 §1 lit. c). S-a exprimat opinia potrivit căreia, acesta este exprimat în termenigenerali, neputându-se desluşi dacă este vorba despre pericolul ca persoana urmărită saujudecată să nu compare în faţa organului judiciar, sau de sustragerea la executareadurata rezonabilă a procedurilor nu a fost considerată contrară art 6 §1 din Convenţie. În cauza I.A.,inculpatul a fost arestat pentru comiterea infracţiunii de omor asupra soţiei sale, iar în cauza Letellier, pentrucomplicitate la omor, pe când, în cauza noastră nu avem de-a face cu un omor ci cu o tâlhărie. Pentru maimulte detalii, a se vedea comentariul celor două hotărâri în: Pierre CHAMBON et Christian GUÉRY, op.cit.,2007, p.523. Tot în acest sens şi Prencipe c. Monaco, cit. supra, 2009.1 Goral c. Polonia, 30 octombrie 2003 apud R. Chiriţă, Culegere…2003, p. 44.2 Curtea de Apel Bucureşti, Culegere...op.cit., 2009, p. 290-294.3 Astfel Codul de Procedură Penală, prevede în art. 148 alin. 1 lit. a), că arestarea preventivă se va dispune încazul în care „inculpatul a fugit ori s-a ascuns, în scopul de a se sustrage de la urmărire sau de la judecată,ori există date că va încerca să fugă sau să se sustragă în orice mod de la urmarirea penală, de la judecatăori de la executarea pedepsei”.44
pedepei. 1 În acest context, s-a arătat că în statele care nu cunosc posibilitatea judecăţii înlipsă, va fi suficient să se constate prezenţa primului pericol, pentru a se putea dispunearestarea preventivă. Per a contrario, în statele în care condamnarea în lipsă este admisă,riscul de a nu compărea la audiere, singur, nu poate fi avut în vedere ca motiv ce poatejustifica detenţia preventivă a unei persoane. În acest din urmă caz, este permisă o singurăderogare, în cazul în care judecătorul este competent să ordone prezenţa inculpatului şidacă există motive de a crede că judecătorul va uzita de această competenţă. Deci, într-unasemenea stat, singurul pericol ca persoana în cauză să se sustragă de la executareapedepsei, ar putea fi suficient pentru a se justifica detenţia preventivă. 2Pericolul de sustragere de la anchetă trebuie analizat, în general, prin raportare lacelelalte motive invocate de autorităţi, dar în special prin referire la gravitatea pedepsei,analizată mai sus. Curtea a statuat că ,,gravitatea pedepsei la care acuzatul se poate aşteptaîn cazul unei potenţiale condamnări, poate fi considerată în mod legitim, ca fiind de naturăa-l incita să fugă. Cu toate acestea, pe măsură ce arestarea preventivă a fost prelungită demai multe ori, pericolul de sustragere de la proces se diminuează, mai ales datoritădiminuării pedepsei pe care cel acuzat va trebui să o execute”. 3 De asemenea, tot prinraportare la gravitatea pedepsei, s-a arătat într-o altă hotărâre că atunci când se poateanticipa o pedeapsă de o gravitate redusă, ar trebui să se ţină seama de faptul că, pentru celîn cauză nu există o tentaţie mare să se sustragă de la proces. 4Chiar dacă adeseori evaluarea riscului de sustragere se face avându-se în vederegravitatea faptei şi a pedepsei pe care inculpatul riscă să o primească, totuşi există cazuri încare nu este suficientă raportarea la gravitatea faptei. Deci, în unele cauze, este necesar săse ia în considerare, o serie de alţi factori relevanţi, care fie confirmă existenţa acestuipericol, fie îl diminuează, astfel încât să nu poată justifica menţinerea în stare de arestpreventiv. 5 Astfel, gravitatea pedepsei la care inculpatul se putea aştepta în caz decondamnare, poate să susţină la început în mod legitim arestarea preventivă, însă risculsustragerii descreşte proporţional cu prelungirea detenţiei, iar de la un moment dat estenevoie de elemente suplimentare pentru a se dispune prelungirea arestării preventive.1 C. Frowein, W. Penkert, Europaische Menschenrechts Konvention, EMRK. NP Engel Verlog, Kehl,Strasbourg, Arlington, 1996, p. 107 apud Gh. Mateuţ, Tratat...op.cit., p. 185.2 Ibidem.3 Debboud alias Husseini Ali c. Franţa, 9 moiembrie 1999; ; Wemhoff c. Germania, cit supra, § 14; Kudla c.Polonia, 26 octombrie 2000.4 Vrencev c. Serbia, 23 septembrie 2008.5 Matskus c. Rusia, 21 februarie 2008, §61; Belevski c. Rusia, 1 martie 2007, § 101; Ilijkov c. Bulgaria, 26iunie 2001, § 81Jecius c. Lituania, 31 iulie 2000, § 94.45
- Page 1: UNIVERSITATEA “BABEȘ-BOLYAI” C
- Page 4 and 5: I. CAPITOL PRELIMINAR1. NOŢIUNEA D
- Page 6 and 7: În linii mari, în ceea ce priveş
- Page 8 and 9: 2. TERMENUL REZONABIL ÎN CONTEXTUL
- Page 10 and 11: aplică tuturor categoriilor prevă
- Page 12 and 13: partea a doua, care la rândul ei,
- Page 14 and 15: 3.3.Modificarea Constituţiei. Prin
- Page 16 and 17: cauzei 1 . Pentru a exista o garan
- Page 18 and 19: infracţiune sau când există moti
- Page 20 and 21: persoane prezumată ca fiind nevino
- Page 22 and 23: dat în cele din urmă o soluţie i
- Page 24 and 25: instanţă. 5 Mai precizăm că în
- Page 26 and 27: judecată instanţa este obligată,
- Page 28 and 29: III. APRECIEREA CARACTERULUI REZONA
- Page 30 and 31: acuzat. 4 Atât în art. 5 cât şi
- Page 32 and 33: În jurisprudenţa Curţii Europene
- Page 34 and 35: anumită jurisdicţie a unei probe
- Page 36 and 37: mare, cu atât aprecierea caracteru
- Page 38 and 39: expert să-şi depună raportul la
- Page 40 and 41: nefondate, a refuzat să se supună
- Page 42 and 43: Într-o hotărâre recentă dată
- Page 46 and 47: Jurisprudenţa Curţii ne relevă a
- Page 48 and 49: încercarea de a se sustrage urmăr
- Page 50 and 51: noi impus de Curte. 1 În doctrină
- Page 52 and 53: espective se diminuează cu timpul,
- Page 54 and 55: Considerăm că dată fiind complex
- Page 56 and 57: egulii generale a judecării în st
- Page 58 and 59: libertate. 1 În cele ce urmează,
- Page 60 and 61: preventive, au fost respinse cereri
- Page 62 and 63: Caracterul justificat al arestării
- Page 64 and 65: De asemenea şi atitudinea procesua
- Page 66 and 67: ’90, după ce au început să con
- Page 68 and 69: de circumstanţele speţei, asemene
- Page 70 and 71: infracţiuni (Matznetter c. Austria
- Page 72 and 73: instanţelor naţionale, diligenţe
- Page 74 and 75: BIBLIOGRAFIE Tratate, Cursuri, Cule
- Page 76 and 77: 30. KÖVESI, Laura Codruţa, TIŢIA
- Page 78 and 79: Revue Trimestrielle des Droits de l
- Page 80 and 81: Lista Hotărârilor Citate înOrdin
- Page 82 and 83: 97. Moisejevs c. Letonia, 15 iunie
- Page 84 and 85: CUPRINSCuvânt-înainte ...........