Dreptul comunitar al concurentei - Centrul de Studii Europene
Dreptul comunitar al concurentei - Centrul de Studii Europene
Dreptul comunitar al concurentei - Centrul de Studii Europene
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
DREPTUL EUROPEAN ALCONCURENTEI1
Capitolul este extras din lucrarea „Uniunea Europeana intre fe<strong>de</strong>r<strong>al</strong>ism siinterguvernament<strong>al</strong>ism. Politici comune <strong>al</strong>e UE”, autor: prof.univ.dr. GabrielaDragan, Editura ASE, 2005Introducere......................................................................................................................... 36.1 Momente cheie în evoluţia politicii în domeniul concurenţei ................................... 56.2 Princip<strong>al</strong>ele reglementări <strong>al</strong>e politicii în domeniul concurenţei................................ 96.2.1 Bazele juridice şi instituţion<strong>al</strong>e <strong>al</strong>e politicii în domeniul concurenţei................ 96.2.2 Princip<strong>al</strong>ii actori implicaţi în PDC .................................................................... 106.3 Interzicerea acordurilor şi practicilor restrictive între firme (politica în domeniulcartelurilor şi a <strong>al</strong>tor practici restrictive) ........................................................................ 116.4 Interdicţia abuzului <strong>de</strong> poziţie dominantă şi problema controlului concentrărilor(politica împotriva monopolurilor).................................................................................. 176.4.1 Interzicerea abuzului <strong>de</strong> poziţie dominantă....................................................... 186.4.2 Controlul concentrărilor .................................................................................... 256.4.3 Regulamentul 4064/89....................................................................................... 286.5 Controlul intervenţiilor publice care pot <strong>de</strong>forma concurenţa între firme............... 316.5.1 Ajutoarele <strong>de</strong> stat............................................................................................... 326.5.2 Întreprin<strong>de</strong>rile publice şi liber<strong>al</strong>izarea pieţei............................................... 396.6 Reforma politicii în domeniul concurenţei............................................................... 426.7 Studiu <strong>de</strong> caz - Cazul Microsoft .............................................................................. 452
IntroducereRaţiunea princip<strong>al</strong>ă <strong>de</strong> a fi a politicii în domeniul concurenţei (PDC) este <strong>de</strong>terminată <strong>de</strong>faptul că piaţa nu poate, în mod natur<strong>al</strong>, să funcţioneze norm<strong>al</strong>, fiind necesare intervenţiidin afară, care să-i asigure o evoluţie corespunzătoare. Este bine cunoscut rolulfundament<strong>al</strong> jucat <strong>de</strong> piaţă şi concurenţă în garantarea bunăstării consumatorilor, înre<strong>al</strong>izarea unei repartiţii optime a resurselor şi în oferirea unei motivaţii puternice privindcreşterea eficienţei şi a nivelului tehnic şi c<strong>al</strong>itativ <strong>al</strong> producţiei. Totodată, principiuleconomiei <strong>de</strong> piaţă <strong>de</strong>schise nu implică existenţa unei atitudini pasive faţă <strong>de</strong> modul <strong>de</strong>funcţionare <strong>al</strong> pieţelor, ci dimpotrivă, impune menţinerea unei vigilenţe constante, pentru apermite mecanismelor pieţei să funcţioneze corect. Acest lucru <strong>de</strong>vine cu atât mai necesarîn actu<strong>al</strong>ul context mondi<strong>al</strong>, <strong>al</strong> glob<strong>al</strong>izării, caracterizat prin adâncirea integrării la nivelulpieţelor.Conform teoriei economice, creşterea concurenţei pe piaţă va conduce la o mai bună<strong>al</strong>ocare a efectelor, ca urmare a faptului că preţurile bunurilor şi serviciilor vor tin<strong>de</strong> cătrenivelul costurilor margin<strong>al</strong>e. În condiţiile concurenţei perfecte, preţurile vor fi eg<strong>al</strong>e cucosturile margin<strong>al</strong>e astfel încât profiturile vor fi zero. Ca atare, producătorii vor aveatendinţa să intervină pentru a-şi creşte profiturile, prin iniţierea unor măsuri care să ducă larestrângerea concurenţei. Într-o guvernare caracterizată prin „laissez-faire”, nu se va puteainterveni împotriva unei asemenea opţiuni strategice.Factorii care au contribuit la introducerea <strong>de</strong> reguli în domeniul concurenţei sunt <strong>de</strong> naturădiversă şi au variat în timp. Fără a încerca să facem trimiteri mult prea în<strong>de</strong>părtate în timp,trebuie să observăm că, primul set <strong>de</strong> reguli în domeniul concurenţei a fost conţinut în USSherman Act, din 1890. Măsurile au fost adoptate ca rezultat <strong>al</strong> îngrijorărilor crescân<strong>de</strong>legate <strong>de</strong> creşterea numărului <strong>de</strong> înţelegeri din domeniul căilor ferate, petrolului şi băncilor<strong>de</strong> la sfârşitul secolului <strong>al</strong> XIX-lea, concentrări economice care ameninţau stabilitateasistemului economic şi politic. În diferitele ţări europene, <strong>de</strong> la începutul secolului <strong>al</strong> XXlea,regulile în domeniul concurenţei au căutat să asigure o b<strong>al</strong>anţă între beneficiileeconomice generate <strong>de</strong> colaborarea dintre firme şi riscurile politice şi economice pe care leimplică. Atât în Germania, cât şi în Japonia după <strong>al</strong> doilea război, forţele <strong>al</strong>iate au impus olegislaţie anti-monopoluri cu scopul <strong>de</strong> a restrânge puterea unor uriaşi financiariindustri<strong>al</strong>i,care susţinuseră eforturile <strong>de</strong> război <strong>al</strong>e acestor ţări. Din motive similare,preve<strong>de</strong>ri anti-trust au fost introduse şi în Tratatul CECO, semnat la Paris în 1954, care,3
spre <strong>de</strong>osebire <strong>de</strong> Tratatul CEE, a inclus <strong>de</strong> la început şi reglementări privind controlulconcentrărilor.În cazul Comunităţii <strong>Europene</strong>, regulile au fost introduse în 1957, prin Tratatul CEE, dardin raţiuni diferite. În acest caz, regulile privind concurenţa au servit pentru a asigurafaptul că restricţiile – tarifare şi netarifare – existente în cadrul relaţiilor comerci<strong>al</strong>e dintreţările membre şi anulate prin acest tratat, nu vor fi înlocuite <strong>de</strong> carteluri între companii dindiferite ţări.Conform reglementărilor <strong>comunitar</strong>e, politica în domeniul concurenţei nu reprezintă unscop în sine, ci o condiţie necesară re<strong>al</strong>izării pieţei interne. Astfel, Art. 3(g) TCEsubliniază faptul că scopul urmărit este acela <strong>de</strong> a permite instituirea unui „regim care săasigure faptul că, în cadrul pieţei interne, concurenţa nu este distorsionată”.Obiectivele politicii în domeniul concurenţei pot fi succint grupate în trei categorii:1. Politica europeană în domeniul concurenţei (PDC) trebuie să garanteze unitateapieţei interne şi să evite re<strong>al</strong>izarea <strong>de</strong> înţelegeri între firme, <strong>de</strong> natură să afectezecomerţul intra<strong>comunitar</strong> şi manifestarea liberă a concurenţei (înţelegeri şi practiciconcertate);2. Politica în domeniul concurenţei urmăreşte să împiedice situaţiile în care una saumai multe firme caută să exploateze <strong>de</strong> o manieră abuzivă puterea lor economică înraport cu <strong>al</strong>te firme mai puţin puternice (abuz <strong>de</strong> poziţie dominantă).3. De asemenea, PDC trebuie să împiedice acele intervenţii <strong>al</strong>e guvernelor statelormembre care pot f<strong>al</strong>sifica regulile jocului liber <strong>al</strong> pieţei, prin discriminări înfavoarea întreprin<strong>de</strong>rilor <strong>de</strong> stat sau prin acordarea <strong>de</strong> ajutoare către anumite firmedin sectorul <strong>de</strong> stat/privat (ajutoarele <strong>de</strong> stat).Atragem atenţia că reglementările <strong>comunitar</strong>e din domeniul concurenţei interzic numaiacele comportamente care pot influenţa negativ relaţiile comerci<strong>al</strong>e dintre statele membre,fără a avea în ve<strong>de</strong>re şi situaţiile în care efectele negative sunt vizibile numai la nivelulunui singur stat membru (asemenea situaţii sunt <strong>de</strong> competenţa autorităţilor naţion<strong>al</strong>e îndomeniu).4
6.1. Momente cheie în evoluţia politicii în domeniul concurenţeiIstoria politicii în domeniul concurenţei reprezintă o „poveste fascinantă”, care implicăapariţia şi consolidarea unui cadru reglementar şi instituţion<strong>al</strong> bazat pe raporturiinterinstituţion<strong>al</strong>e strânse; actu<strong>al</strong>a formă a PDC reprezintă rezultatul sinergic <strong>al</strong>convergenţei dintre dinamica internă a politicii şi existenţa unor factori exogeni diverşi, <strong>de</strong>natură politică, economică sau instituţion<strong>al</strong>ă (M. Cini, 1998, p. 16).Tratatul privind crearea CECO, din 1951, prin Art. 65 şi 66 reglementează practicile dindomeniul cărbunelui, oţelului şi a concentrărilor economice. Preve<strong>de</strong>rile respective au fostulterior preluate în articolele 85(81) şi 86(82) <strong>al</strong>e Tratatului <strong>de</strong> la Roma din 1957, <strong>de</strong>şiera evi<strong>de</strong>nt că instrumentele regulatorii respective nu erau a<strong>de</strong>cvate pentru a reglementa şi<strong>al</strong>te segmente <strong>de</strong> piaţă. Politica europeană în domeniul concurenţei s-a bazat şi se bazeazăîncă pe Art. 3(f) <strong>al</strong> Tratatului CEE (acum Art. 3(g) <strong>al</strong> Tratatului UE) conform căruiatrebuie acţionat astfel încât „concurenţa la nivelul Pieţei Comune să nu fie distorsionată”,implementarea acestui principiu regăsindu-se în articolele 85(81) – 94(89) <strong>al</strong>e TratatuluiUE. Preve<strong>de</strong>rile respective se referă la controlul Comisiei asupra aranjamentelor restrictive(sau a cartelurilor), a exercitării abuzive a poziţiei dominante pe piaţă şi a controluluiprivind acordarea ajutoarelor <strong>de</strong> stat. Aceste componente, specifice momentului <strong>de</strong> început<strong>al</strong> PDC continuă să fie şi astăzi pilonii centr<strong>al</strong>i ai acestei politici.La momentul lansării PDC, cu excepţia Germaniei, statele membre aveau reglementări în acestdomeniu mult mai puţin riguroase <strong>de</strong>cât cele menţionate <strong>de</strong> Tratatul CEE. Astfel, Belgia şiLuxemburg nu aveau o asemenea legislaţie, în vreme ce Olanda beneficia <strong>de</strong> o lege privindconcurenţa (Economic Competition Act), din 1956, dar care impunea foarte puţine restricţii. ÎnIt<strong>al</strong>ia, monopolurile şi practicile restrictive erau reglementate <strong>de</strong> Codul Civil, în vreme ce înFranţa, legislaţia specifică era <strong>de</strong>t<strong>al</strong>iată dar extrem <strong>de</strong> laxă în ceea ce priveşte reglementareapracticilor restrictive. Ca atare, afirmă M. Cini, Germania era singurul stat membru care avea olegislaţie articulată în domeniul concurenţei (M. Cini, 1998, p. 19).Ca urmare a acestei eterogenităţi, statele membre au trebuit să facă eforturi în direcţiaadoptării unor reguli procedur<strong>al</strong>e prin care să poată fi puse în aplicare preve<strong>de</strong>rile dinTratatul CEE, înainte <strong>de</strong> expirarea perioa<strong>de</strong>i <strong>de</strong> trei ani, prevăzută în Tratat. În cele dinurmă, statele membre au ajuns la un consens privind conţinutul acestor reguli procedur<strong>al</strong>e,astfel încât în 1962 acestea au fost adoptate, acordul respectiv fiind cunoscut sub<strong>de</strong>numirea <strong>de</strong> Regulamentul 17/62 (textul acestuia a fost în cea mai mare măsurăinfluenţat <strong>de</strong> sistemul german <strong>de</strong> notificare, ev<strong>al</strong>uare şi exceptare,
şi presupunea o aplicare centr<strong>al</strong>izată, care reducea rolul autorităţilor naţion<strong>al</strong>e). A <strong>de</strong>venitatunci foarte clar că redactarea regulilor a fost făcută într-o asemenea manieră încâtcontrolul acestei politici să rămână la nivel supranaţion<strong>al</strong>, respectiv la nivelul Comisiei.Astfel, PDC a <strong>de</strong>venit „prima politică sectori<strong>al</strong>ă autentic supranaţion<strong>al</strong>ă”, care reflectapoziţia Comisiei şi a eforturilor făcute în direcţia re<strong>al</strong>izării unei politici comune, nu doarcoordonate în comun.Primii cincisprezece ani <strong>de</strong> existenţă (1958-1972) ai PDC s-au caracterizat printr-o<strong>de</strong>zvoltare cumulativă şi coerentă a unui set <strong>de</strong> priorităţi politice care au permis Comisieipromovarea unei atitudini ofensive. Evi<strong>de</strong>nt, în această perioadă, construcţia instituţion<strong>al</strong>ăa fost prioritară, fiind creat Directoratul gener<strong>al</strong> IV (DGIV), unul din primele servicii <strong>al</strong>eComisiei, fiind numit şi un Comisar responsabil <strong>de</strong> acest domeniu, în persoana liber<strong>al</strong>uluiHans van <strong>de</strong>r Groeben.În prima parte a anilor 60, PDC era sinonimă cu politica privind practicile restrictive(cartelurile), ajutoarele <strong>de</strong> stat şi monopolurile fiind practic neglijate. Atitudinea aceastaera în parte motivată <strong>de</strong> faptul că, până la mijlocul anilor ’60, obiectivul Comisiei a fost <strong>de</strong>a încuraja marile companii europene ca o mod<strong>al</strong>itate <strong>de</strong> a promova competitivitateaindustriei europene. Cu toate acestea, în 1966 Comisia dă publicităţii un „Memorandumprivind problematica concentrărilor în cadrul pieţei comune”, document care marcheazăun punct <strong>de</strong> cotitură în atitudinea acestei instituţii.PDC a fost şi continuă să fie o politică complementară preocupărilor legate <strong>de</strong> re<strong>al</strong>izareapieţei unice, <strong>de</strong> vreme ce ea oferă un mecanism <strong>de</strong> înlăturare a barierelor comerci<strong>al</strong>e dintrestatele membre, creând premise favorabile unei cât mai complete integrări pe piaţă. Înainte<strong>de</strong> 1968, anul în care, în linii mari, a fost atins stadiul <strong>de</strong> uniune vam<strong>al</strong>ă, controlul<strong>comunitar</strong> asupra subvenţiilor şi chiar asupra practicilor restrictive era mai <strong>de</strong>grabă oexcepţie. Odată cu re<strong>al</strong>izarea TVC şi cu înlăturarea cotelor şi taxelor vam<strong>al</strong>e în cadrulschimburilor comerci<strong>al</strong>e intra<strong>comunitar</strong>e, s-a produs o mutaţie în zona <strong>de</strong> interes aComisiei, către barierele non-tarifare (<strong>de</strong> la cele tehnice, fisc<strong>al</strong>e, administrative la celeimplicând intervenţia statului prin subvenţionarea industriei naţion<strong>al</strong>e).Despre nevoia unei politici industri<strong>al</strong>e s-a discutat abia la finele anilor ’60, pe fondulîngrijorărilor provocate <strong>de</strong> ISD americane în Europa şi numărul în creştere <strong>de</strong> preluări <strong>de</strong>către firmele americane a companiilor europene. Cu toate acestea, la acel moment nu seînregistra un consens privind necesitatea unei strategii industri<strong>al</strong>e europene. În ciudaacestor opinii, o serie <strong>de</strong> memorandumuri, mai întâi asupra concentrărilor industri<strong>al</strong>e(1965), apoi asupra unei politici industri<strong>al</strong>e (1970) şi a unei politici în domeniul ştiinţei şi6
<strong>de</strong> implementare ineficiente, „sensibilitate” crescută la presiunile politice şi incapacitateaacesteia în a atinge obiectivele stabilite (M. Cini,1998).Sfârşitul anilor ’80 au reprezentat un moment important în evoluţia acestei politici, care va<strong>de</strong>veni mult mai transparentă şi cu o mai mare viteză <strong>de</strong>cizion<strong>al</strong>ă, reuşind să construiască unnou echilibru între abordarea neo-liber<strong>al</strong>ă şi cea intervenţionistă. Procesul <strong>de</strong> re<strong>al</strong>izare a pieţeiunic impunea aplicarea unor măsuri corespunzătoare şi în domeniul concurenţei. Este mai<strong>de</strong>grabă un truism faptul că, odată ce barierele ne-tarifare (fizice, tehnice, fisc<strong>al</strong>e) în c<strong>al</strong>earelaţiilor comerci<strong>al</strong>e sunt înlăturate, firmele şi guvernele vor căuta noi meto<strong>de</strong> prin care sărestricţioneze concurenţa şi să-şi protejeze industriile naţion<strong>al</strong>e. În Cartea Albă din 1985,„Completing the Intern<strong>al</strong> Market”, se arăta că: „pe măsură ce se vor face paşi semnificativi pec<strong>al</strong>ea re<strong>al</strong>izării pieţei unice, va trebui să se acţioneze astfel încât practicile anti-concurenţi<strong>al</strong>e sănu ia forma unor noi bariere protecţioniste care să contribuie la reîmpărţirea pieţelor”(Comisia, 1985, p. 39).Problemele care s-a aflat în centrul preocupărilor politicii în domeniul concurenţei în anii’80 au fost ajutoarele <strong>de</strong> stat şi fuziunile. În cazul fuziunilor, doi factori importanţi aucontribuit la această evoluţie:1. din punct <strong>de</strong> ve<strong>de</strong>re economic şi politic, piaţa comună necesita un control lanivel <strong>comunitar</strong>; intensificarea relaţiilor transfront<strong>al</strong>iere ridica vechea problemăa barierelor juridice şi administrative;2. unele <strong>de</strong>cizii venite din partea CEJ, care indicau că, în anumite împrejurări, seputea folosi Art. 85(81) pentru a controla fuziunile.Dezbaterile au fost intense şi au permis, în cele din urmă, adoptarea, la finele anului 1989,a primului Regulament privind controlul concentrărilor.În ceea ce priveşte ajutoarele <strong>de</strong> stat, intervenţiile au vizat nu introducerea unor noireglementări (menţiunile Tratatului fiind din acest punct <strong>de</strong> ve<strong>de</strong>re suficiente), ci a unor noiinstrumente, necesare pentru punerea în aplicare a preve<strong>de</strong>rilor existente. Înainte <strong>de</strong> 1985,implicarea redusă a Comisiei în acest domeniu îl transformase într-unul ca şi inexistent. În1985, DG IV a trecut la o revizuire a metodologiei privind acordarea ajutoarelor <strong>de</strong> stat;primul set <strong>de</strong> rezultate a acoperit perioada 1981-1986 şi a servit ca punct <strong>de</strong> plecare pentruviitoarele an<strong>al</strong>ize periodice <strong>al</strong>e acestui domeniu.În ciuda presiunilor venite din partea celor care se pronunţau pentru intervenţii mult maiprotecţioniste, prin care se solicita plasarea competitivităţii înaintea concurenţei în ierarhiaobiectivelor promovate <strong>de</strong> Comisie, DG IV a continuat să promoveze politica iniţiată <strong>de</strong>8
Sir Leon Britan, conform căruia competiţia <strong>de</strong> acasă este cel mai bun dascăl pentru a facefaţă competiţiei <strong>de</strong> afară („competition at home is the best treiner for competitionabroad”).Istoria evoluţiei PDC reprezintă o „juxtapunere a unor perioa<strong>de</strong> pasive cu unele active”, a„unor perioa<strong>de</strong> cumulative <strong>de</strong> expansiune a domeniilor politicii, prin extin<strong>de</strong>rea dar şiaprofundarea obiectivelor urmărite în cadrul acesteia” (M. Cini, p. 36). Astfel, s-a trecut <strong>de</strong>la accentul pus în anii ’60 pe practicile restrictive, la politicile îndreptate împotrivamonopolurilor din anii ’70 şi la cele orientate spre ajutoarele <strong>de</strong> stat şi controlulconcentrărilor din anii ’80 şi ’90, politica în domeniul concurenţii extinzându-se în noisectoare industri<strong>al</strong>e6.2 Princip<strong>al</strong>ele reglementări <strong>al</strong>e politicii în domeniul concurenţei6.2.1 Bazele juridice şi instituţion<strong>al</strong>e <strong>al</strong>e politiciiîn domeniul concurenţeiDeşi politica <strong>comunitar</strong>ă în domeniul concurenţei este tot mai mult <strong>de</strong>terminată <strong>de</strong>consi<strong>de</strong>rente economice, constrângerile la care este supusă sunt în princip<strong>al</strong> <strong>de</strong> ordinjuridic.Baza leg<strong>al</strong>ă (juridică) a PDC este oferită, în primul rând, <strong>de</strong> preve<strong>de</strong>rile incluse înTratatului UE, respectiv:• Articolul 81 privind practicile restrictive;• Articolul 82 privind poziţia dominantă pe piaţă;• Articolul 86 privind întreprin<strong>de</strong>rile publice;• Articolele 87-89 privind ajutorul <strong>de</strong> stat.În <strong>al</strong> doilea rând, referiri se găsesc în legislaţia secundară, adoptată <strong>de</strong> Consiliul UE şi <strong>de</strong>Comisia Europeană, sub forma Regulamentelor şi Directivelor. Astfel, în această categorieinclu<strong>de</strong>m:• Regulamentul Consiliului 17/1962;9
• Regulamentul Consiliului 4064/1989, privind controlul fuziunilor, amendat prinRegulamentul 1310/1997;• Regulamente şi exceptări în bloc, acordate în cazul unor acorduri care privescsituaţii bine precizate, precum: transferul <strong>de</strong> tehnologie, cercetarea şi <strong>de</strong>zvoltarea,distribuţia autovehiculelor etc.În <strong>al</strong> treilea rând, un număr în creştere <strong>de</strong> instrucţiuni, care nu sunt în mod form<strong>al</strong>obligatorii, şi care oferă informaţii esenţi<strong>al</strong>e privind interpretarea regulilor obligatorii saumodul în care va acţiona Comisia într-un anumit domeniu. Prin intermediul acestora,Comisia caută să crească gradul <strong>de</strong> predictibilitate <strong>al</strong> acţiunilor s<strong>al</strong>e.Acestor surse <strong>de</strong> drept li se adaugă <strong>de</strong>ciziile CEJ şi <strong>al</strong>e Tribun<strong>al</strong>ului <strong>de</strong> Primă Instanţă. Nuîn ultimul rând, trebuie menţionate şi acordurile internaţion<strong>al</strong>e în care se fac refeririexprese privind diferite situaţii specifice legate <strong>de</strong> domeniul concurenţei.6.2.2 Princip<strong>al</strong>ii actori implicaţi în PDC• Instituţia responsabilă la nivel <strong>comunitar</strong> <strong>de</strong> modul în care este implementată PDCeste Comisia Europeană. Aceasta ia <strong>de</strong>ciziile form<strong>al</strong>e prin majoritate simplă,asemenea unui organism colectiv. Aceste <strong>de</strong>cizii sunt pregătit <strong>de</strong> Directoratulgener<strong>al</strong> pentru Concurenţă, DG COMP (anterior cunoscut sub numele <strong>de</strong> DG IV),care raportează comisarului responsabil cu PDC (numele actu<strong>al</strong>ului comisar pentruconcurenta este Neelie Kroes). Comisia poate fi sesizată într-o problemă privindconcurenţa fie prin notificare, fie ca urmare a unei plângeri înaintate <strong>de</strong> o firmă sauun stat, fie poate acţiona din proprie iniţiativă („ex officio”) pentru a investigaanumite situaţii specifice sau chiar un întreg sector economic. Comisia poatepen<strong>al</strong>iza orice încălcări <strong>al</strong>e regulilor privind concurenţa, pen<strong>al</strong>izările putândreprezenta până la 10% din veniturile companiei incriminate.• Ultimul arbitru în domeniul acestor reguli atât <strong>de</strong> complexe şi cel care poate <strong>de</strong>ci<strong>de</strong>dacă acţiunea Comisiei a fost în limitele puterilor stabilite în mod leg<strong>al</strong> este CurteaEuropeană <strong>de</strong> Justiţie (CEJ). CEJ este îndreptăţită să acţioneze atât în cazul unorsolicitări făcute <strong>de</strong> instanţele naţion<strong>al</strong>e, cât şi în cazul unor acţiuni iniţiate împotrivaComisiei în faţa Tribun<strong>al</strong>ului <strong>de</strong> Primă Instanţă (TPI). Cu totul remarcabilpentru o instanţă juridică, CEJ solicită Comisiei, în anumite împrejurări, mai<strong>de</strong>grabă argumente <strong>de</strong> ordin economic <strong>de</strong>cât form<strong>al</strong> (juridic).10
• Rolul Parlamentului European se reduce la a ev<strong>al</strong>ua acţiunile Comisiei printr-unraport anu<strong>al</strong> şi, <strong>de</strong> asemenea, <strong>de</strong> a face observaţii privind evoluţiile importante dinacest domeniu. Intervenţiile Consiliului <strong>de</strong> Miniştri se rezumă la a autorizaexceptările în bloc, precum şi modificările bazei leg<strong>al</strong>e a PDC.• În afara Comisiei, în cadrul PDC acţionează şi autorităţile naţion<strong>al</strong>e investite cucompetenţe în acest domeniu. Ca urmare a recentelor propuneri venite din parteaComisiei, <strong>de</strong> <strong>de</strong>scentr<strong>al</strong>izare a PDC, rolul autorităţilor naţion<strong>al</strong>e din domeniulconcurenţei creşte în mod semnificativ.6.3 Interzicerea acordurilor şi practicilor restrictive între firme (politica în domeniulcartelurilor şi a <strong>al</strong>tor practici restrictive)Dacă anumite acorduri, înţelegeri între firme pot avea efecte benefice asupra pieţei, <strong>al</strong>telepot influenţa negativ procesul competiţion<strong>al</strong> (J. Neme, 1995).Cadrul leg<strong>al</strong>o Articolul 81 <strong>al</strong> TCE;o Regulamentul Consiliului 1/2003, din 16 <strong>de</strong>cembrie 2002, privind punerea înaplicare a regulilor <strong>de</strong> concurenţă prevăzute în Art.81 şi 82 <strong>al</strong>e TCE (JOCE L 1 din4 ianuarie 2003)Articolul 81 (fost art. 85) <strong>al</strong> Tratatului UE (TUE) 15 introduce principiul interziceriiacordurilor între firme, <strong>de</strong>cizii şi practici concertate, care au ca obiect sau efectîmpiedicarea, restrângerea sau <strong>de</strong>naturarea concurenţei în interiorul spaţiului <strong>comunitar</strong> şicare sunt susceptibile <strong>de</strong> a „afecta comerţul între statele membre”.Art. 81 (fost 85) inclu<strong>de</strong> trei paragrafe:1. primul introduce principiul interzicerii acordurilor între firme, a <strong>de</strong>ciziilor <strong>de</strong>asociere şi a practicilor concertate, care au ca obiect sau ca efect împiedicarea,restrângerea sau f<strong>al</strong>sificarea jocului concurenţei în interiorul spaţiului <strong>comunitar</strong>, şicare sunt susceptibile <strong>de</strong> a „afecta comerţul între statele membre”;15 Numerele articolelor sunt conforme cu numerotarea adoptată la Amsterdam, între paranteze fiind oferitănumerotarea conform Tratatului <strong>de</strong> la Maastricht.11
2. paragraful <strong>al</strong> doilea preve<strong>de</strong> nulitatea acordurilor sau <strong>de</strong>ciziilor care fac obiectulacestor interdicţii;3. paragraful <strong>al</strong> treilea preve<strong>de</strong> posibilitatea inclu<strong>de</strong>rii anumitor acorduri, care sedove<strong>de</strong>sc utile, în categoria <strong>de</strong> excepţii <strong>de</strong> la regulă enunţată în primul paragraf.Acestea trebuie să în<strong>de</strong>plinească patru condiţii:a. acordul contribuie la ameliorarea producţiei sau a distribuţiei produselor sau lapromovarea progresului tehnic şi economic;b. rezervă utilizatorilor o parte echitabilă din profitului rezultat datorită unorpreţuri mai mici, o c<strong>al</strong>itate superioară, structură diversificată a ofertei etc.;c. acordul nu impune restricţii care nu sunt indispensabile pentru atingereaacestor obiective;d. nu creează condiţii pentru eliminarea concurenţilor, pentru o parte substanţi<strong>al</strong>ăa produselor în cauză.În continuare vom insista asupra primului paragraf, cel care interzice acordurile, <strong>de</strong>ciziile<strong>de</strong> asociere sau orice <strong>al</strong>te practici concertante, care au ca obiect sau pot avea ca efectîmpiedicarea, restrângerea sau distorsionarea concurenţei în interiorul pieţei comune, fiindvizate în speci<strong>al</strong> acele acţiuni care urmăresc:‣ fixarea concertată, în mod direct sau indirect, a preţurilor <strong>de</strong> vânzare sau <strong>de</strong>cumpărare, precum şi a oricăror <strong>al</strong>tor condiţii comerci<strong>al</strong>e;‣ limitarea sau controlul producţiei, <strong>al</strong> pieţelor, <strong>de</strong>zvoltării tehnice sau a investiţiilor;‣ împărţirea pieţelor <strong>de</strong> <strong>de</strong>sfacere sau a surselor <strong>de</strong> aprovizionare;‣ aplicarea <strong>de</strong> condiţii diferite a unor tranzacţii comerci<strong>al</strong>e echiv<strong>al</strong>ente cu terţe părţi,provocând în acest fel, unora dintre ei, un <strong>de</strong>zavantaj în poziţia concurenţi<strong>al</strong>ă;‣ condiţionarea încheierii unor contracte <strong>de</strong> acceptarea, <strong>de</strong> către parteneri, a unorclauze stipulând prestaţii suplimentare care, nici prin natura lor şi nici conformuzanţelor comerci<strong>al</strong>e, nu au legătură cu obiectul acestor contracte.Un acord restrictiv reprezintă un acord între două sau mai multe firme, prin care părţile seobligă să adopte un anumit tip <strong>de</strong> comportament, prin care sunt ocolite regulile şi efecteleconcurenţei libere pe piaţă. De observat că, interdicţiile la care face trimitere Art. 81/1 (fost85/1) se aplică atât acordurilor orizont<strong>al</strong>e (prin care sunt vizate acţiuni <strong>al</strong>e unor firmeaflate în acelaşi stadiu <strong>al</strong> producţiei, transformării şi comerci<strong>al</strong>izării), cât şi celor vertic<strong>al</strong>e12
(sunt vizate acţiuni <strong>al</strong>e unor firme aflate în stadii diferite <strong>al</strong>e procesului <strong>de</strong> producere şicomerci<strong>al</strong>izare, nefiind concurente între ele).Practica concertată se situează la un nivel inferior înţelegerilor şi reprezintă un proces <strong>de</strong>coordonare re<strong>al</strong>izat între diferite firme, dar care nu se concretizează în încheierea unuiacord propriu-zis (nu presupune existenţa unei manifestări <strong>de</strong> voinţă clar exprimată, ci doara unei coordonări la nivelul strategiilor comerci<strong>al</strong>e).Cum diferenţa între aceste forme <strong>de</strong> cooperare nu este uşor <strong>de</strong> re<strong>al</strong>izat, Comisia selimitează la a face diferenţa între acordurile care intră în zona <strong>de</strong> aplicare aart. 81/1 şi cele care nu intră în aceste categorii.Facem observaţia că, atunci când se an<strong>al</strong>izează dacă o anumită înţelegere a încălcat sau nupreve<strong>de</strong>rile art. 81 /1 (fost 85/1), vor trebui luate în consi<strong>de</strong>rare următoarele trei elemente:(i)dacă există într-a<strong>de</strong>văr o înţelegere, <strong>de</strong>cizie sau practică concertată re<strong>al</strong>izată saudovedită între anumiţi agenţi economici;(ii) dacă sunt argumente că într-a<strong>de</strong>văr concurenţa, în interiorul pieţei comune, poatefi împiedicată, restricţionată sau distorsionată într-o măsură apreciabilă ca urmarea respectivei înţelegeri;(iii) dacă într-a<strong>de</strong>văr comerţul dintre ţările membre a fost sau poate fi afectat.Legislaţia secundară în acest domeniu inclu<strong>de</strong> mai multe categorii <strong>de</strong> regulamente,directive, note, emise <strong>de</strong> Consiliu sau Comisie (printre care Regulamentul 17/62), precumşi <strong>de</strong>cizii emise <strong>de</strong> Curtea Europeană <strong>de</strong> Justiţie (<strong>de</strong> pildă, Cazul 5, 1969, ECR 295, princare s-a stabilit regula „<strong>de</strong> minimis”). În afara Comisiei, în cadrul PDC acţionează şiautorităţile naţion<strong>al</strong>e investite cu competenţe în acest domeniu, care acum pot aplicareglementările <strong>comunitar</strong>e, <strong>de</strong>şi echiv<strong>al</strong>entul naţion<strong>al</strong> <strong>al</strong> acestor reguli le oferă acestoraputeri ceva mai limitate. Ca urmare a recentelor propuneri venite din partea Comisiei, <strong>de</strong><strong>de</strong>scentr<strong>al</strong>izare a PDC, rolul autorităţilor naţion<strong>al</strong>e din domeniul concurenţei creşte în modsemnificativ.Există două mod<strong>al</strong>ităţi <strong>de</strong> exceptare:o exceptări individu<strong>al</strong>e, acordate în urma notificării <strong>de</strong> către agenţii economiciimplicaţi;o exceptări pe categorii, care nu presupun obligaţia notificării, prin Regulamentefiind stabilite condiţiile pe care trebuie să le în<strong>de</strong>plinească o anumită categorie <strong>de</strong>13
înţelegere pentru a fi exceptată. Se încadrează într-o categorie exceptatăurmătoarele categorii <strong>de</strong> înţelegeri/practici concertate: distribuţia selectivă, agregatăsau exclusivă, cumpărarea exclusivă, cercetarea-<strong>de</strong>zvoltarea, speci<strong>al</strong>izarea,licenţierea, brevetele şi know-how-ul, franciza, distribuţia <strong>de</strong> autovehicule, piese <strong>de</strong>schimb şi service, asigurările.Astfel, articolul 81/3 a prevăzut posibilitatea autorizării anumitor acorduri, prinacordarea <strong>de</strong> excepţii în bloc, în cazul anumitor tipuri <strong>de</strong> cooperări consi<strong>de</strong>rate capozitive, precum cele care contribuie la ameliorarea producţiei, a distribuţiei, introducereaprogresului tehnic, re<strong>al</strong>izarea <strong>de</strong> progres economic etc. În cazul acordurilor orizont<strong>al</strong>esau <strong>de</strong> cooperare (încheiate între firme concurente), princip<strong>al</strong>ele beneficiare sunt:• Acordurile <strong>de</strong> speci<strong>al</strong>izare (Regulamentul 2658/2000);• Acordurile <strong>de</strong> cercetare-<strong>de</strong>zvoltare (Regulamentul 2659/2000).Trebuie menţionat şi faptul că, din ianuarie 2002, Comisia a trecut la ev<strong>al</strong>uareaRegulamentului 240/96 privind aplicarea reglementărilor concurenţi<strong>al</strong>e în cazul acordurilorprivind transferul <strong>de</strong> tehnologie.În ceea ce priveşte acordurile vertic<strong>al</strong>e (încheiate între firme aflate în stadii diferite <strong>al</strong>eaceleiaşi filiere <strong>de</strong> producţie sau distribuţie), ele au făcut obiectul unor acorduri separateprivind exceptarea pe categorii <strong>de</strong> acorduri sau tipuri <strong>de</strong> sectoare. În prezent, acesteacorduri se supun unui regulament unic (Regulamentul 2790/99 din 22 <strong>de</strong>cembrie 1999),prin care sunt exceptate glob<strong>al</strong> acordurile vertic<strong>al</strong>e care nu au o poziţie dominantă pe piaţă.Condiţiile impuse se referă la existenţa unui prag (o cifră <strong>de</strong> afaceri care să nu <strong>de</strong>păşească,pentru părţile asociate în acord, 50 milioane euro şi nu mai mult <strong>de</strong> 30% din piaţa <strong>de</strong><strong>de</strong>sfacere) şi la exclu<strong>de</strong>rea anumitor practici restrictive grave.Alte acorduri, chiar dacă nu în<strong>de</strong>plinesc condiţiile paragrafului 3 <strong>al</strong> Art. 81, pot beneficia<strong>de</strong> statutul <strong>de</strong> excepţii, în cazul în care sunt consi<strong>de</strong>rate a fi <strong>de</strong> importanţă minoră(principiul „<strong>de</strong> minimis”) şi, ca atare, incapabile să afecteze concurenţa la nivel<strong>comunitar</strong>. O lungă perioadă <strong>de</strong> timp, aceste acorduri au fost <strong>de</strong>finite numai prin cota <strong>de</strong>piaţă şi cifra <strong>de</strong> afaceri anu<strong>al</strong>ă a firmelor vizate. La finele anului 2001, Comisia a relaxatchiar acest mod <strong>de</strong> <strong>de</strong>finire, suprimând criteriul cifrei <strong>de</strong> afaceri şi ridicând nivelurilecorespunzătoare cotelor <strong>de</strong> piaţă la 15% în cazul acordurilor vertic<strong>al</strong>e (între agenţieconomici care nu sunt concurenţi) şi la 10% pentru cele orizont<strong>al</strong>e (între agenţi economicicare sunt concurenţi).În gener<strong>al</strong>, reglementările prevăzute <strong>de</strong> Art. 81 nu se aplică în cazul:14
• relaţiilor dintre o firmă şi agenţii săi comerci<strong>al</strong>i sau dintre o societate şi fili<strong>al</strong>e s<strong>al</strong>e;• acordurilor <strong>de</strong> cooperare;• operaţiunilor <strong>de</strong> sub-contractare.Interzicerea unui cartel în domeniul zahăruluiÎn 1998, Comisia a interzis o înţelegere prin care doi producători şi doi comercianţi <strong>de</strong>zahăr din Marea Britanie adoptau o strategie comună care ducea la creşterea preţuluizahărului. În justificarea <strong>de</strong>ciziei s-a arătat faptul că, pentru consumatorul fin<strong>al</strong>, înţelegereaa dus la creşterea preţului <strong>de</strong> vânzare a zahărului mai mult <strong>de</strong>cât dacă ar fi existatconcurenţă liberă.Interzicerea unui cartel în domeniul termoficării urbaneÎn octombrie 1998, Comisia a <strong>de</strong>sfiinţat un cartel <strong>al</strong> producătorilor <strong>de</strong> conducte pentrutransportul energiei termice urbane, prin care se fixau <strong>de</strong> comun acord preţurile şicondiţiile <strong>de</strong> licitare către autorităţile publice. Cartelul fusese stabilit în Danemarca, lasfârşitul lui 1990, fiind ulterior extins în Germania şi <strong>al</strong>te ţări <strong>al</strong>e UE, astfel încât începândcu 1994, acoperise întreaga piaţă europeană. În Danemarca şi Germania, firma respectivăpusese la punct un sistem <strong>de</strong> „fraudare” a procedurilor <strong>de</strong> licitaţie: ele stabileau „favoritul”care urma să câştige fiecare contract, ulterior, celel<strong>al</strong>te membre <strong>al</strong>e cartelului luau parte l<strong>al</strong>icitaţii cu oferte mult mai scumpe <strong>de</strong>cât <strong>al</strong>e „favoritului”. În plus, membrii cartelului îşipartajaseră pieţele naţion<strong>al</strong>e şi fixaseră, <strong>de</strong> comun acord, preţurile pentru conductelefolosite la transportul căldurii. Ca atare, cumpărătorii conductelor, în gener<strong>al</strong> autorităţileloc<strong>al</strong>e, nu aveau posibilitatea unei <strong>al</strong>egeri re<strong>al</strong>e, între oferte şi preţuri competitive.Comisia a aplicat tuturor membrilor cartelului amenzi care s-au ridicat la circa92 milioane euro. În acest caz, s-a arătat că practicile anti-concurenţi<strong>al</strong>e au adus prejudiciiatât firmelor care erau în afara cartelului, excluse <strong>de</strong> pe piaţă, cât şi autorităţilor loc<strong>al</strong>e,respectiv contribuabililor.Sursa: Politica <strong>de</strong> concurenţă în Europa şi cetăţeanul, Comisia Europeană, 2002În ciuda abordării promovate <strong>de</strong> Comisie, <strong>de</strong> a nu bloca înţelegerile şi practicile concertatecu efecte benefice asupra economiei sau cu impact favorabil asupra pieţei, anumiteacorduri au fost întot<strong>de</strong>auna consi<strong>de</strong>rate periculoase <strong>de</strong> către Comisie şi interzise, practicfără excepţie:• În cazul acordurilor orizont<strong>al</strong>e:ofixarea preţurilor;15
oooexistenţa unor birouri <strong>de</strong> vânzare comune;fixarea <strong>de</strong> cote <strong>de</strong> producţie sau livrare;împărţirea pieţei sau a surselor <strong>de</strong> aprovizionare.• În cazul acordurilor vertic<strong>al</strong>e:oofixarea preţurilor <strong>de</strong> revânzare;clauze <strong>de</strong> protecţie teritori<strong>al</strong>ă absolută.Decizia TPI T-208/01 din 2 <strong>de</strong>cembrie 2003 - Wolkswagen versus Comisia EuropeanăPentru a <strong>de</strong>mosntra existenţa unei înţelegeri – expresă sau tacită- trebuie să existe dovadaunui acord <strong>de</strong> voinţă <strong>al</strong> părţilor. Comisia Europeană a avut tendinţa <strong>de</strong> a consi<strong>de</strong>ra că oînţelegere se paote prezuma, această viziune fiind însă sancţionată <strong>de</strong> TPI, care a anulatDecizia Comisiei europene care sancţiona practicile firmei Wolkswagen.Între 1996 şi 1997, firma Wolkswagen a cerut concesionarilor săi din Germania să nuvândă noul mo<strong>de</strong>l Wolkswagen Passat sub preţul <strong>de</strong> vânzare recomandat şi, eventu<strong>al</strong>, sălimiteze reducerile acordate clienţilor. Sesizată cu o plângere formulată <strong>de</strong> către unconsumator, Comisia a constat comportamentul anticoncurenţi<strong>al</strong> <strong>al</strong> firmei Wolkswagen şi aaplicat o amendă <strong>de</strong> 30.96 milioane Euro.Wolkswagen a constestat <strong>de</strong>cizia Comisiei în faţa TPI şi a pretins că indicaţiile s<strong>al</strong>e privindneacordarea <strong>de</strong> reduceri <strong>de</strong> preţ au fost simple indicaţii unilater<strong>al</strong>e, pe care acestia nu erauţinuţi să le urmeze, afrimând că nu există o înţelegere expresă sau tacită în acest sens.TPI a afirmat că un comportament unilater<strong>al</strong> adoptat în cadrul re<strong>al</strong>ţiilor contractu<strong>al</strong>e dintreun fabricant şi concesionarii săi nu poate fi prezumat ca fiind o înţelegere anticoncurenţi<strong>al</strong>ăîn măsura în care nu s-a adus dovada consimţământului expres sau tacit <strong>al</strong> concesionarilorprivind indicaţiile fabricantului. Ca atare, Decizia Comisiei a fost anulată <strong>de</strong> Tribun<strong>al</strong>.Sursa: Camera <strong>de</strong> Comerţ şi Industrie a României şi Municipiului Bucureşti, Concurenţaşi ajutorul <strong>de</strong> stat. Reglementări naţion<strong>al</strong>e şi europene, 2005.Pe plan <strong>comunitar</strong>, noul Regulament privind practicile anticoncurenţi<strong>al</strong>e (Regulamentul1/2003) <strong>de</strong>scentr<strong>al</strong>izează aplicarea regulilor <strong>comunitar</strong>e în domeniu şi <strong>de</strong>legăresponsabilităţi crescute autorităţilor <strong>de</strong> concurenţă şi ju<strong>de</strong>cătoreşti naţion<strong>al</strong>e. Anterior,Comisia <strong>de</strong>ţinea competenţă exclusivă în autorizarea înţelegerilor susceptibile <strong>de</strong> a afectaconcurenţa, în urma reformei acordându-se şi autorităţilor naţion<strong>al</strong>e competenţă în materie.16
Ce<strong>al</strong><strong>al</strong>tă consecinţă majoră a acestei reforme este responsabilizarea firmelor privindleg<strong>al</strong>itatea comportamentului adoptat. Regulamentul 1/2003 preve<strong>de</strong> abolirea regimuluianterior <strong>de</strong> notificare şi respectiv autorizare individu<strong>al</strong>ă a unui acord, adoptându-seexclusiv un sistem <strong>de</strong> exceptare leg<strong>al</strong>ă. Ca atare, agenţii economici din UE vor trebui săaprecieze ei înşişi leg<strong>al</strong>itatea înţelegerilor încheiate sau avute în ve<strong>de</strong>re, autorităţile <strong>de</strong>concurenţă şi Comisia axându-se numai pe reprimarea infracţiunilor grave.Se oferă şi un spijin pentru situaţiile <strong>de</strong> incertitudine juridică, un agtent economic avandposibilitatea <strong>de</strong> a cere Comisiei informaţii inform<strong>al</strong>e privind leg<strong>al</strong>itatea anumitor acţiuni.Comisia nu va răspun<strong>de</strong> cererii <strong>de</strong> indicaţii inform<strong>al</strong>e numai în cazul în care aspectelerespective sunt în curs <strong>de</strong> soluţionare <strong>de</strong> către CEJ sau TPI sau sunt abordate în cadrul uneiproceduri în curs în faţa Comisiei, unei autorităţi naţion<strong>al</strong>e <strong>de</strong> concurenţă sau o insatnţănaţion<strong>al</strong>ă <strong>de</strong> ju<strong>de</strong>cată.Politica <strong>de</strong> clemenţă – conform acesteia, agenţii economici care, fiind membri ai uneiînţelegeri (cartel), cooperează cu Consiliul în <strong>de</strong>pistarea acesteia, pot beneficia <strong>de</strong>imunitate sau <strong>de</strong> o reducere a amenzii.Exemplificare:Comisia Europeană a amendat firmele COATS şi PRZM cu câte 30 milioane <strong>de</strong> eurofiecare, pentru operarea, împreună cu o terţă firmă, ENTACO, a unui cartel pe piaţa acelorşi pentru segmentarea pieţei europene pentru produse <strong>de</strong> mercerie (inclusiv ace, ace <strong>de</strong>siguranţă, nasturi, fermoare şi bri<strong>de</strong>), în perioada septembrie 1999 – sfârşitul anului 1999.ENTACO a primit imunitate tot<strong>al</strong>ă la amendă <strong>de</strong>oarece a făcut cunoscute înţelegerileprivind împărţirea pieţei şi informaţiile prezentate au ajutat Comisia în luarea unei <strong>de</strong>cizii.Sursa: Consiliul Concurenţei, Buletin nr.1/2005 sau pe site-ul Comisiei, lawww.europa.eu.int/comm/competition/news, Comunicatul <strong>de</strong> presă IP/04/1313 din 22octombrie 2004.6.4 Interdicţia abuzului <strong>de</strong> poziţie dominantă şi problema controlului concentrărilor(politica împotriva monopolurilor)Deşi controlul înţelegerilor dintre firme este necesar el nu este şi suficient. Excesul <strong>de</strong>concentrare poate favoriza situaţiile în care o firmă abuzează <strong>de</strong> poziţia ei dominantă pepiaţă, manifestându-se <strong>de</strong> o manieră incorectă, fie la nivelul preţurilor practicate (prea mici17
‣ existenţa unui agent economic aflat în poziţie dominantă;‣ comportamentul respectivului agent economic, care are drept efect afectareaconcurenţei pe piaţa respectivă.Subliniem faptul că Art. 82 (fost Art. 86) interzice numai abuzul <strong>de</strong> poziţie dominantă, nudoar simpla sa existenţă.Acest articol se pretează la numeroase controverse. Dacă formularea inclusă aici este<strong>de</strong>stul <strong>de</strong> clară în ceea ce priveşte repres<strong>al</strong>iile privind abuzul <strong>de</strong> poziţie dominantă, este maipuţin clară în ceea ce priveşte puterea <strong>de</strong> care dispune Comisia în domeniul controluluiconcentrărilor. Cu <strong>al</strong>te cuvinte, în aplicarea Art. 82 apar două aspecte: pe <strong>de</strong> o parte,controlul comportamentului abuziv pe piaţă datorită restrângerii libertăţii <strong>de</strong> <strong>al</strong>egere aconsumatorilor <strong>de</strong>terminată <strong>de</strong> faptul că o firmă dominantă pe piaţă, practic eliminăconcurenţa, preluând controlul asupra uneia sau mai multor întreprin<strong>de</strong>ri concurente şi, pe<strong>de</strong> <strong>al</strong>tă parte, modul în care CEE dă Comisiei nu numai puterea <strong>de</strong> a interzice înţelegerile şiabuzul <strong>de</strong> poziţie dominantă, ci şi posibilitatea <strong>de</strong> a exercita un control pre<strong>al</strong>abil asupraconcentrărilor economice.Poziţia dominantă reprezintă situaţia în care, puterea economică <strong>de</strong>ţinută <strong>de</strong> o firmă, îipermite acesteia să obstrucţioneze concurenţa <strong>de</strong> pe piaţa în cauză. Cu <strong>al</strong>te cuvinte, poziţiadominantă pe piaţă permite unei firme să influenţeze în mod covârşitor condiţiile în care semanifestă concurenţa.Abuzul <strong>de</strong> poziţie dominantă se manifestă atunci când, prin comportamentul său, o firmăinfluenţează structura sau gradul <strong>de</strong> concurenţă <strong>de</strong> pe piaţa respectivă, chiar şi în situaţia încare un asemenea comportament este rezultatul anumitor dispoziţii legislative. Printreposibilele abuzuri <strong>de</strong> poziţie dominantă se pot enumera:‣ faptul <strong>de</strong> a impune în mod direct sau indirect preţul sau <strong>al</strong>te condiţii <strong>de</strong>tranzacţie neechitabile;‣ limitarea producţiei sau a pieţelor <strong>de</strong> <strong>de</strong>sfacere în <strong>de</strong>trimentulconsumatorului;‣ aplicarea, în raport cu anumiţi parteneri comerci<strong>al</strong>i, a unor condiţii ineg<strong>al</strong>e, pentruprestaţii echiv<strong>al</strong>ente;‣ condiţionarea încheierii unui contract, <strong>de</strong> către acceptarea unor prestaţiisuplimentare, fără legătură cu obiectul contractului.19
Deoarece, în absenţa abuzului <strong>de</strong> poziţie <strong>de</strong> dominantă, Art. 82 nu se aplică, sarcinaComisiei este <strong>de</strong> a dovedi existenţa acestei situaţii şi a efectelor negative resimţite în cazulconcurenţei, <strong>al</strong> bunăstării consumatorului şi <strong>al</strong> nivelului <strong>de</strong> integrare <strong>de</strong> pe piaţă. Pe <strong>de</strong> <strong>al</strong>tăparte, firma care face obiectul investigaţiei are obligaţia să <strong>de</strong>monstreze că nu ocupă oasemenea poziţie dominantă pe piaţă şi/sau nu face abuz <strong>de</strong> această poziţie. Ceea ce facedificilă an<strong>al</strong>iza Comisiei în acest domeniu este faptul că nu există o <strong>de</strong>finiţie statutară apoziţiei dominante pe piaţă, ceea ce a făcut reglementarea monopolurilor problematică,încă <strong>de</strong> la început. Cu toate acestea, omisiunea pare în cele din urmă <strong>de</strong> înţeles, <strong>de</strong> vremece mulţi economişti acceptă faptul că „teoria economică oferă puţine linii directoare înceea ce priveşte conceptul <strong>de</strong> poziţie dominată, <strong>de</strong> o manieră care să fie <strong>de</strong> un ajutorsubstanţi<strong>al</strong> în a re<strong>al</strong>iza o <strong>de</strong>finiţie leg<strong>al</strong>ă” (M. Cini, p. 83).În ev<strong>al</strong>uările s<strong>al</strong>e, Comisia are în ve<strong>de</strong>re două elemente: mai întâi, piaţa relevantă(relevant market), stabilindu-se parametrii (sau contextul) în care Comisia poate emite oju<strong>de</strong>cată privind poziţia firmei respective. În <strong>al</strong> doilea rând, se stabileşte forţa pe piaţă(market power), în termeni atât cantitativi, cât şi c<strong>al</strong>itativi, astfel încât Comisia să poată<strong>de</strong>ci<strong>de</strong> dacă o firmă are sau nu o poziţie dominantă pe piaţă.A <strong>de</strong>fini piaţa relevantă (relevant market) nu este <strong>de</strong>loc simplu. O firmă i<strong>de</strong>ntificată a aveao poziţie dominantă pe o piaţă <strong>de</strong>finită într-un mod foarte strict, se poate transforma într-ofirmă asemenea <strong>al</strong>tora în cazul în care piaţa an<strong>al</strong>izată va fi <strong>de</strong>finită mult mai larg. Ca atare,an<strong>al</strong>izele re<strong>al</strong>izate <strong>de</strong> Comisie au <strong>de</strong>venit frecvent obiectul criticilor venite dinsprecomunitatea oamenilor <strong>de</strong> afaceri, care au susţinut că pieţele consi<strong>de</strong>rate ca referinţă eraumult prea limitat <strong>de</strong>finite.Ca atare, aplicarea Art. 82 ridică probleme din cele mai <strong>de</strong>licate, legate <strong>de</strong> <strong>de</strong>finireaconceptelor la care se face trimitere, respectiv:1. Când avem <strong>de</strong> a face cu o poziţie dominantă pe piaţă? Poziţia dominantă se<strong>de</strong>fineşte în raport <strong>de</strong> capacitatea firmei <strong>de</strong> a afecta concurenţa pe o piaţă relevantăşi <strong>de</strong> a acţiona in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nt <strong>de</strong> reacţia concurenţilor <strong>de</strong> pe piaţă şi a consumatorilor(vezi <strong>de</strong>cizia CEJ în cazul C 27/76 United Brands, 1978);2. Cum se poate <strong>de</strong>fini piaţa relevantă? Piaţa relevantă se poate <strong>de</strong>termina pornind <strong>de</strong>la trei princip<strong>al</strong>i <strong>de</strong>terminanţi: piaţa produsului, piaţa geografică şi piaţa tempor<strong>al</strong>ă.a. Piaţa relevantă a produsului presupune o investigaţie pe clase <strong>de</strong> produse,piaţa relevantă a produsului cuprinzând toate produsele şi/sau serviciile pecare consumatorul le consi<strong>de</strong>ră similare, substituibile, în funcţie <strong>de</strong>20
caracteristici, preţ şi utilizarea preconizată (produsele substituibile sunt celecătre care se pot îndrepta preferinţele consumatorilor atunci când preţul sauc<strong>al</strong>itatea produsului <strong>de</strong> bază s-au modificat, <strong>de</strong>oarece răspund aceleiaşi nevoisau unor nevoi similare; exemplu: unt şi margarină, cafea măcinată şi nessetc.).b. Piaţa geografică relevantă, respectiv teritoriul în care condiţiile <strong>de</strong> concurenţăsunt omogene (diferite <strong>de</strong> condiţiile <strong>de</strong> concurenţă din zone geograficeînvecinate). În cazul Pieţei unice, cel puţin teoretic, piaţa geografică este piaţaUE. Cu toate acestea, <strong>de</strong> la caz la caz, trebuie avuţi în ve<strong>de</strong>re şi <strong>al</strong>ţi factori, <strong>de</strong>vreme ce, cu cât este mai strict <strong>de</strong>limitată piaţa, cu atât mai evi<strong>de</strong>ntă aparepoziţia dominantă. În an<strong>al</strong>izele s<strong>al</strong>e, Comisia are în ve<strong>de</strong>re i<strong>de</strong>ntificareabarierelor la export, capacitatea produsului <strong>de</strong> a fi <strong>de</strong>plasat dintr-un loc în <strong>al</strong>tulşi, nu în ultimul rând, <strong>de</strong> existenţa diferitelor bariere administrative, juridicesau tehnice.c. Piaţa tempor<strong>al</strong>ă se referă la schimbările structur<strong>al</strong>e suferite în timp <strong>de</strong> oanumită piaţă. Aşa <strong>de</strong> pildă, an<strong>al</strong>izele efectuate vor studia volatilitateaanumitor pieţe, ca urmare, fie a factorilor <strong>de</strong> mediu, fie a modificărilorsurvenite în preferinţele consumatorilor.3. Care este relaţia care se stabileşte între existenţa unei poziţii dominante şi abuzul<strong>de</strong> poziţie dominantă ? În trecut, Comisia şi CEJ consi<strong>de</strong>rau că existenţa în sine aunei poziţii dominante pe piaţă constituia un abuz (vezi cazul Continent<strong>al</strong> Can,1972). Începând cu 1979 (vezi cazul Hoffmann la Roche, nr. 85/76), Curtea a<strong>de</strong>finit „abuzul” va fiind un „concept obiectiv”, mult mai recent fiind făcută şidistincţia între „poziţie dominantă” şi „abuz” (vezi Tetra Pak II, 1997).Deşi CEJ a cerut ca toate cele trei elemente să fie avute în ve<strong>de</strong>re, în practică, an<strong>al</strong>izeleComisiei s-au concentrat mai <strong>al</strong>es asupra primului element. Cu <strong>al</strong>te cuvinte „criteriul cheieeste <strong>de</strong>terminat <strong>de</strong> modul în care piaţa produsului respectiv se diferenţiază faţă <strong>de</strong> <strong>al</strong>tepieţe” (Fitzpatrick, 1995, p. 57) 16 . Este evi<strong>de</strong>nt că, în vreme ce interesul companiilorinvestigate este ca pieţele să fie <strong>de</strong>finite cât mai larg, interesul Comisiei este <strong>de</strong> a le <strong>de</strong>finicât mai strict.16Fitzpatrick, 1995, p. 5721
În cazul United Brands (Cazul 27/76, 1978, CMRL 426), <strong>de</strong> exemplu, Comisia (şi maiapoi CEJ) a trebuit să <strong>de</strong>finească piaţa relevantă în cazul bananelor. Discuţii în<strong>de</strong>lungi s-au purtat asupra următoarei probleme: banana reprezintă un fruct în sine în cadrul uneipieţe proprii, a bananelor, sau reprezintă unul din fructele aflate pe piaţa fructelor, aşacum afirma compania. Comisia a respins argumentele companiei, <strong>de</strong>cizând că bananele nusunt substituibile cu <strong>al</strong>te fructe şi, ca atare, formează o piaţă în sine, o piaţă pe care UnitedBrands reprezenta forţa dominantă. Dacă nu ar fi fost făcută această distincţie, cu siguranţăcă ar fi fost mult mai greu <strong>de</strong> stabilit cota <strong>de</strong> piaţă a acestei companii şi, cu atât mai mult,poziţia ei dominantă.Un <strong>al</strong>t caz cunoscut este cel <strong>al</strong> firmei Hoffman La Roche (Vitamins) (Cazul 85/76, 1979,ECR 461). În această situaţie, DG IV a susţinut că firma respectivă <strong>de</strong>ţine o poziţiedominantă pe piaţă, pentru producerea anumitor vitamine, şi că efectiv controleazăconcurenţa pe o mare parte din piaţa vitaminelor. Decizia Comisiei <strong>de</strong> a an<strong>al</strong>iza poziţiafirmei pe piaţă, vitamină cu vitamină, a anulat argumentele companiei. Hoffman La Rochea făcut apel la CEJ, dar nu numai că aceasta a acceptat an<strong>al</strong>iza re<strong>al</strong>izată <strong>de</strong> Comisie, dar aşi folosit ocazia pentru a aduce la zi modul <strong>de</strong> <strong>de</strong>finire <strong>al</strong> dominaţiei pe piaţă.Puterea pe piaţăA fost <strong>de</strong>finită pentru prima oară în 1971, în cazul Sirena vs. Eda (Cazul 40/70, 1971, ECR49), ca reprezentând „abilitatea sau capacitatea <strong>de</strong> a împiedica manifestarea concurenţeiefective pe un segment important <strong>de</strong> piaţă”. Pentru a <strong>de</strong>termina acest lucru, cota <strong>de</strong> piaţăreprezintă unul din cele mai importante criterii. În gener<strong>al</strong>, se consi<strong>de</strong>ră că o firmă are opoziţie dominantă pe piaţă atunci când controlează peste 40% dintr-o anume piaţă. Dar şi<strong>al</strong>ţi factori care <strong>de</strong>finesc poziţia dominantă a firmei pe piaţă trebuie avuţi în ve<strong>de</strong>re.Într-unul din cele mai importante cazuri privind Art. 82, cel <strong>al</strong> firmei United Brands, o cotă<strong>de</strong> piaţă între 40 şi 45% a fost consi<strong>de</strong>rată ca reprezentând o poziţie dominantă. S-aargumentat că poziţia dominantă a firmei, ca ofertant <strong>de</strong> banane în anumite ţări membre,sub marca Chiquita, a fost întărită <strong>de</strong> implicarea ei atât în producţie, cât şi în distribuţie.Facilităţile <strong>de</strong> refrigerare au permis firmei să controleze circulaţia bunurilor pe piaţă. Firma<strong>de</strong>ţinea propriile ei nave şi re<strong>al</strong>iza investiţii uriaşe în plantaţiile <strong>de</strong> banane. Conformpunctului <strong>de</strong> ve<strong>de</strong>re exprimat <strong>de</strong> Comisie, firma beneficia <strong>de</strong> un avantaj strategic faţă <strong>de</strong>ceil<strong>al</strong>ţi competitori, datorită beneficiilor generate <strong>de</strong> economia <strong>de</strong> scară, dar şi <strong>de</strong>22
consi<strong>de</strong>rabilele investiţii re<strong>al</strong>izate. Următorul competitor pe această piaţă avea o cotă <strong>de</strong>numai 9%. La apelul solicitat <strong>de</strong> compania incriminată, CEJ a făcut precizări suplimentare,menite să clarifice legea, respectiv: „poziţia dominantă pe piaţă a unei firme este<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>ntă <strong>de</strong> puterea economică a acesteia, care îi permite să împiedice concurenţaefectivă şi să acţioneze într-o mare măsură în aşa fel încât să facă abstracţie <strong>de</strong> ceil<strong>al</strong>ţiconcurenţi şi, în ultimă instanţă, chiar <strong>de</strong> consumatori (Cazul 27/76, 1978, ECR 207)”.În cele mai multe cazuri însă, cota <strong>de</strong> piaţă nu este suficientă în a <strong>de</strong>termina puterea pepiaţă. Alţi factori care trebuie avuţi în ve<strong>de</strong>re privesc an<strong>al</strong>iza economică a constrângerilorasupra firmei şi a modului în care comportamentul firmei poate influenţa condiţiile <strong>de</strong> pepiaţă. Astfel, vor fi an<strong>al</strong>izate structura şi operaţiile re<strong>al</strong>izate pe pieţele <strong>de</strong> referinţă,comportamentul firmelor concurente, capit<strong>al</strong>ul disponibil şi accesul la tehnologie. Una dincele mai importante întrebări căreia trebuie să i se răspundă este dacă există sau nu bariereîn c<strong>al</strong>ea pătrun<strong>de</strong>rii pe piaţă, <strong>de</strong>oarece prezenţa acestora poate <strong>de</strong>monstra existenţa uneipieţe protejate, pe care nu se poate manifesta liber concurenţa.Ultimul stadiu <strong>al</strong> acestei an<strong>al</strong>ize implică o ev<strong>al</strong>uare a poziţiei firmei în cadrul pieţeicomune, în directă relaţie cu formularea prezentă în Art. 82, conform căreia abuzul <strong>de</strong>poziţie dominantă este interzis „în cadrul pieţei comune sau într-o parte substanţi<strong>al</strong>ă aacesteia”. Dacă în ceea ce priveşte <strong>de</strong>finirea termenului <strong>de</strong> piaţă comună nu sunt probleme,ele încep să apară atunci când ne referim la înţelesul cuvântului „substanţi<strong>al</strong>”. Dinfericire, datorită CEJ este acum clar şi ceea ce semnifică termenul „substanţi<strong>al</strong>”, care nu sereferă la o acoperire teritori<strong>al</strong>ă, ci la nivelul producţiei firmei respective. Prin urmare,partea substanţi<strong>al</strong>ă a pieţei comune poate acoperi un stat membru sau chiar o parte dintr-unstat membru.Controlul comportamentului abuziv pe o piaţăVom prezenta un exemplu concret: o firmă americană, Commerci<strong>al</strong> Solvents Corporation(CSC), <strong>de</strong>ţinea, pe plan mondi<strong>al</strong>, monopolul <strong>de</strong> fapt în fabricarea şi vânzarea produselorchimice care constituiau materia primă indispensabilă în fabricarea medicamentelor carefac parte din tratamentul tuberculozei. Până în 1970, CSC livra această materie primă înPiaţa Comună prin intermediul fili<strong>al</strong>elor s<strong>al</strong>e, printre care fili<strong>al</strong>a it<strong>al</strong>iană Instituto ChemicoTerapico It<strong>al</strong>iano (ICI) sau prin distribuitori in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nţi.23
ICI vin<strong>de</strong>a aceste elemente <strong>de</strong> bază diferiţilor fabricanţi <strong>de</strong> speci<strong>al</strong>itate şi, în speci<strong>al</strong>, firmeiit<strong>al</strong>iene Zoja, unul din princip<strong>al</strong>ii producători ai Comunităţii, care a fost astfel aprovizionatîntre 1966 şi 1970. Dar grupul american a încercat să absoarbă Zoja prin intermediulfili<strong>al</strong>ei s<strong>al</strong>e ICI. Operaţiunea eşuând, grupul american a însărcinat fili<strong>al</strong>a ICI cu producţiamedicamentelor şi a încetat să mai aprovizioneze cu materii prime pentru vânzare (nu mailivra <strong>de</strong>cât cantităţile necesare pentru producţia acestui medicament). În acelaşi timp,grupul american a luat măsuri prin care să împiedice aprovizionarea cu materii prime agrupului Zoja, astfel încât grupul nu se mai putea aproviziona nici în Piaţa Comună, nici înţările terţe. Era, în fapt, vorba <strong>de</strong> o tentativă <strong>de</strong> a sufoca un client care a încercat să rămânăin<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nt.Comisia a impus grupului american obligaţia <strong>de</strong> a relua furnizarea <strong>de</strong> materii prime cătreZoja, grupul fiind în acelaşi timp amendat. Aceasta a fost prima situaţie în careComunitatea a arătat că situaţia în care un monopol încetează furnizările către un clientreprezintă un abuz <strong>al</strong> poziţiei dominante, în virtutea articolului 86<strong>al</strong> TR.Exercitarea efectivă, <strong>de</strong> către Comisie, a controlului asupra abuzului <strong>de</strong> poziţie dominantăs-a re<strong>al</strong>izat abia la finele <strong>de</strong>ceniului <strong>al</strong> nouălea.De la bun început, Comisia a consi<strong>de</strong>rat că aplicarea Art. 82 privind problemaconcentrărilor va trebui ju<strong>de</strong>cată în funcţie <strong>de</strong> fiecare caz. Astfel, Comisarul cu problemeprivind concurenţa, Von <strong>de</strong>r Groeben, <strong>de</strong>clara în faţa Parlamentului European, la 16 iunie1965: „Cu cât o firmă ocupând o poziţie dominantă se apropie mai mult <strong>de</strong> situaţia <strong>de</strong>monopol (prin înţelegerile re<strong>al</strong>izate cu o <strong>al</strong>tă firmă), punând în discuţie libertatea <strong>de</strong><strong>al</strong>egere şi <strong>de</strong> acţiune a furnizorilor, cumpărătorilor şi consumatorilor, cu atât mai multexistă o probabilitate mai ridicată ca aceasta să intre, datorită concentrării, în zonaabuzurilor.”Comisia estima, încă din această perioadă, că sunt posibile două situaţii: achiziţia uneifirme <strong>de</strong> către o <strong>al</strong>ta care avea <strong>de</strong>ja o poziţie dominantă pe piaţă şi situaţia în care, prinfuziune, dispare şi ultima posibilitate <strong>de</strong> concurenţă pentru produsele în cauză, în Piaţacomună sau într-o parte semnificativă a acesteia.24
6.4.2 Controlul concentrărilorCadrul leg<strong>al</strong> la nivel UERegulamentul Consiliului nr.139/2004, din 20 ianuarie 2004, privind controlulconcentrărilor între întreprin<strong>de</strong>ri sau Regulamentul CE privind fuziunile (JOCE L 024 din29.01.2004)Să începem mai întâi cu câteva clarificări: o înţelegere reprezintă un acord întreîntreprin<strong>de</strong>ri care, din punct <strong>de</strong> ve<strong>de</strong>re juridic rămân in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nte, în vreme ce, în cazulunei concentrări, structura internă a acestora se modifică. Concentrarea economică sereferă la situaţia în care un număr redus <strong>de</strong> agenţi economici <strong>de</strong>ţin o pon<strong>de</strong>re ridicată aactivităţii economice – exprimată prin tot<strong>al</strong>ul vânzărilor, activelor sau forţei <strong>de</strong> muncăutilizate, etc. – pe o anumită piaţă (mărimea indicatorilor respectivi caracterizează gradul<strong>de</strong> concentrare economică la un moment dat).Concentrările pot îmbrăca diferite forme (implicând o modificare a raporturilor <strong>de</strong>proprietate), precum:o Fuziuni între doi sau mai mulţi agenţi economici;oDobândirea controlului asupra <strong>al</strong>tui agent economic sau asupra unei părţi aacestuia, fie prin particiapre la capit<strong>al</strong>, fie prin cumpărarea <strong>de</strong> elemente <strong>de</strong> activ,printr-un contract sau prin <strong>al</strong>te mijloace;o entităţi economice comune - atunci când noua entitate economică comună este onouă persoană juridică autonomă, operaţiunea este o concentrare, atunci cîndasocierea are ca efect coordonarae comportamentului concurenţail între agenţieconomici in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nţi, acţiunea se înscrie mai <strong>de</strong>grabă în cadrul controluluiînţelegerilor anticoncurenţi<strong>al</strong>e.Sunt interzise, în baza legii, concentrările economice care, avînd ca efect crearea sauconsolidarea unei poziţii dominate, conduc sau pot conduce la restrângerea, înlăturarea sau<strong>de</strong>naturarea semnificativă a concurenţei pe piaţă.Pentru a putea fi implementate, concentrările trebuie notificate Comisiei, în ve<strong>de</strong>reaev<strong>al</strong>uării compatibilităţii lor cu dispoziţiile leg<strong>al</strong>e, din perspectiva efectelor generate pepiaţa pe care se re<strong>al</strong>izează concentrarea şi, eventu<strong>al</strong>, pe pieţele conexe.25
În cazul unei fuziuni, aceasta trebuie notificată <strong>de</strong> fiecare din părţile implicate, în vreme ce,în celel<strong>al</strong>te cazuri, notificarea trebuie făcută <strong>de</strong> persoana/agentul economic care dobân<strong>de</strong>ştecontrolul asupra <strong>al</strong>tui agent economic sau asupra unei părţi a acestuia.Comisia poate refuza autorizarea concentrării notificate, poate emite o <strong>de</strong>cizie pozitivă saupoate da o autorizaţie sub anumite condiţii.Baza juridică privind controlul concentrărilor se află în Articolele 81, 82, 83, 85 şi 235<strong>al</strong>e Tratatului UE si in Regulamentul 4064/89 modificat prin Regulamentul 139/2004. Art.82 conferă anumite puteri Comisiei în problema concentrărilor, dar numai în anumitelimite şi numai a posteriori. Nu ar fi fost <strong>de</strong> dorit ca ea să poată interveni a priori(experienţa cu societatea americană <strong>de</strong>monstrând că este extrem <strong>de</strong> dificil să intervii aposteriori) în domeniul concentrărilor importante?6.4.2.1 Evoluţii <strong>de</strong>finitorii în cazul controlului concentrărilor economice la nivelul UETratatul CEE din 1957 nu conţinea nici un fel <strong>de</strong> preve<strong>de</strong>ri privind controlulconcentrărilor (princip<strong>al</strong>a explicaţie fiind legată <strong>de</strong> faptul că în anii ’50, concentrăriletransfront<strong>al</strong>iere erau rare şi dificil <strong>de</strong> re<strong>al</strong>izat din punct <strong>de</strong> ve<strong>de</strong>re juridic; ca atare, controlulconcentrărilor a fost consi<strong>de</strong>rat un domeniu mult prea sensibil pentru a fi „<strong>comunitar</strong>izat”).După intrarea în vigoare a Tratatului privind crearea CEE s-a înregistrat un aflux <strong>al</strong>investiţiilor americane, care căutau să profite <strong>de</strong> marele spaţiu economic ce urma a fi creatla adăpostul TVC. În raport cu firmele americane, cele europene erau <strong>de</strong> dimensiuni multmai mici. Al doilea program <strong>de</strong> politică economică aprobat <strong>de</strong> Consiliul <strong>de</strong> Miniştri lasfârşitul anului 1968 a subliniat faptul că dimensiunile mai mici reflectau structura<strong>de</strong>fectuoasă a întreprin<strong>de</strong>rilor <strong>comunitar</strong>e 17 .La începutul anilor ’70, reacţiile au început să fie diferite, ridicându-se o nouă problemă:creşterea rapidă a numărului <strong>de</strong> concentrări în spaţiul <strong>comunitar</strong>. Între 1962 şi 1970, înComunitatea celor şase, numărul concentrărilor 18 a trecut <strong>de</strong> la 173 pe an la 612 pe an, <strong>de</strong>cio creştere <strong>de</strong> peste 3,5 ori 19 .17 Astfel, la mijlocul anilor ’60, din cele 500 cele mai mari întreprin<strong>de</strong>ri mondi<strong>al</strong>e, 300 erau nord-americaneşi numai 70 aparţineau spaţiului <strong>comunitar</strong>. Prima firmă franceză în acea epocă, Renault, era abia pe locul73 în plan mondi<strong>al</strong>. Prin urmare, la mijlocul anilor ’60, ţările europene au conştientizat faptul că o firmăeuropeană <strong>de</strong> dimensiuni mari era echiv<strong>al</strong>entul unei firme <strong>de</strong> dimensiuni medii din SUA.18 Definiţia Comisiei reţinută pentru concentrări era o participare financiară <strong>de</strong> peste 50%.19 Ca urmare, pon<strong>de</strong>rea celor mai mari 100 <strong>de</strong> firme în cifra <strong>de</strong> afaceri tot<strong>al</strong>ă a industriei a trecut, în MareaBritanie, <strong>de</strong> la 26% în 1953 la 50% în 1970, iar în Germania, <strong>de</strong> la 34% în 1954 la 50% în 1969. În Franţaşi Germania aceste concentrări erau mult mai mici.26
Decizia CEJ din 1973 în cazul Continent<strong>al</strong> Can va <strong>de</strong>schi<strong>de</strong> c<strong>al</strong>ea către controlul ex post,oferind susţinere procesului <strong>de</strong> control <strong>al</strong> concentrărilor prin intermediul <strong>de</strong>ciziilor CEJ.Afacerea Continent<strong>al</strong> CanO societate americană, Continent<strong>al</strong> Can, şi-a asigurat, prin intermediul fili<strong>al</strong>ei s<strong>al</strong>ebelgiene, Europemb<strong>al</strong>lage Corp., controlul asupra celui mai mare producător german îndomeniul amb<strong>al</strong>ajelor met<strong>al</strong>ice uşoare (cutii <strong>de</strong> conserve) şi închi<strong>de</strong>ri met<strong>al</strong>ice (capace <strong>de</strong>borcan etc.). După aceea, grupul american a obţinut participarea majoritară la primulfabricant <strong>de</strong> amb<strong>al</strong>aje din Benelux. Rezultatul a fost că, în acea perioadă, societateaamericană respectivă nu mai avea practic concurenţi în zona <strong>de</strong> N-E a Pieţei Comune,pentru acest tip <strong>de</strong> articole, <strong>de</strong>oarece erau articole uşoare, pe care nu era rentabil să letransporţi dincolo <strong>de</strong> anumite distanţe.Comisia văzând aici manifestarea unui abuz <strong>de</strong> poziţie dominantă a intervenit, drept careContinent<strong>al</strong> Can a sesizat Curtea <strong>de</strong> Justiţie, prezentând următoarele argumente: Articolul82 (fost art. 86) nu permite cenzurarea, ca abuz <strong>de</strong> poziţie dominantă, a faptului că o firmă,fie ea şi dominantă, cucereşte cea mai mare parte a unei <strong>al</strong>te firme din acelaşi sector, chiardacă acest lucru duce la reducerea concurenţei.Comisia nu putea <strong>de</strong>cât să se bucure <strong>de</strong> această cerere, care clarifica astfel problema dacăArticolul 82 (fost art. 86) o autorizează sau nu să intervină în acest domeniu <strong>al</strong>concentrărilor.Curtea <strong>de</strong> Justiţie a pronunţat o hotărâre în februarie 1973, din care sunt <strong>de</strong> reţinuturmătoarele aspecte: „Interdicţia înţelegerilor, enunţată <strong>de</strong> Art. 85, nu ar avea nici un sensdacă Art. 86 ar permite ca asemenea comportamente să <strong>de</strong>vină licite atunci când semateri<strong>al</strong>izează într-o integrare a firmelor.” De <strong>al</strong>tfel este susceptibil să constituie un abuz şifaptul că o firmă în poziţie dominantă îşi întăreşte această poziţie, nepermiţând <strong>de</strong>câtexistenţa unor întreprin<strong>de</strong>ri <strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nte.După 1973, data primei propuneri a Comisiei <strong>de</strong> obţinere a puterii <strong>de</strong> control, gradul <strong>de</strong>concentrare a rămas mai mult sau mai puţin stabil, în speci<strong>al</strong> în sectoarele în care a atins unnivel în<strong>al</strong>t. Mişcarea a cunoscut ulterior noi momente <strong>de</strong> creştere. În iulie 1973, Comisia aprezentat o primă propunere <strong>de</strong> reglementare privind controlul concentrărilor.Propunerea origin<strong>al</strong>ă viza două aspecte:27
1. sunt incompatibile cu Tratatul operaţiile <strong>de</strong> concentrare care permit apariţia <strong>de</strong>obstacole în c<strong>al</strong>ea unei concurenţe efective în măsura în care comerţul între statelemembre este susceptibil <strong>de</strong> a fi afectat. Operaţiunile <strong>de</strong> mai mică amploare, care nusunt susceptibile <strong>de</strong> a da o asemenea putere, sunt excluse <strong>de</strong> la aplicarea acesteireguli, în măsura în care nu <strong>de</strong>păşesc criteriile cantitative pre<strong>de</strong>terminate(exprimate în cifra <strong>de</strong> afaceri şi pon<strong>de</strong>rea pe piaţă a firmelor participante);2. operaţiunile <strong>de</strong> concentrare superioare unui anumit nivel, <strong>de</strong>finite în cifra <strong>de</strong> afaceritot<strong>al</strong>ă, trebuie în pre<strong>al</strong>abil notificate.Pentru Comisie, notificarea şi interzicerea sunt două elemente distincte: o operaţiune <strong>de</strong>concentrare, care nu a fost notificată în pre<strong>al</strong>abil, ar putea fi interzisă, în vreme ce ooperaţie <strong>de</strong> concentrare supusă unei autorizări pre<strong>al</strong>abile ar putea fi autorizată. Iniţi<strong>al</strong>,Consiliul nu a fost <strong>de</strong> acord cu această propunere, aceasta fiind modificată ulterior <strong>de</strong>Comisie <strong>de</strong> mai multe ori, astfel încât, la începutul lui 1989, se propunea a şaseamodificare. La finele lui 1981, Comisia transmite propunerea <strong>de</strong> a mai restrânge controlul<strong>comunitar</strong> (pe care-l limitează la operaţii numite „<strong>comunitar</strong>e”) şi a asocia mai mult statelemembre în procesul <strong>de</strong> <strong>de</strong>cizie. În 1987, Comisia face o nouă propunere subliniind că piaţaunică <strong>de</strong> la finele anului 1992 nu va trebui să <strong>de</strong>vină „un teren <strong>de</strong> joc rezervat câtorvaoligopoluri”. Noua propunere reia o i<strong>de</strong>e mai veche, a controlului pre<strong>al</strong>abil <strong>al</strong> operaţiunilor<strong>de</strong> concentrare <strong>de</strong> importanţă <strong>comunitar</strong>ă (a căror cifră <strong>de</strong> afaceri este <strong>de</strong> cel puţin 750milioane dolari, respectiv 1 mld. ECU sau operaţii susceptibile să ocupe o parte a pieţei<strong>comunitar</strong>e mai mare <strong>de</strong> 20% într-un sector <strong>de</strong>terminat).După numeroase <strong>al</strong>te peripeţii, o reglementare în domeniu a fost în cele din urmă adoptată<strong>de</strong> către Consiliu la 21 <strong>de</strong>cembrie 1989 şi începând cu21 septembrie 1990, Comisia a primit dreptul <strong>de</strong> a autoriza sau interzice orice concentrare(sub formă <strong>de</strong> fuziuni sau achiziţii) <strong>de</strong> „dimensiuni <strong>comunitar</strong>e”.6.4.3 Regulamentul 4064/89Regulamentul 4064/89 privind controlul operaţiunilor <strong>de</strong> concentrare stabileşte că:„operaţiile <strong>de</strong> concentrare <strong>de</strong> dimensiuni <strong>comunitar</strong>e, care creează sau întăresc o poziţiedominantă şi care au drept consecinţă împiedicarea concurenţei efective pe piaţa<strong>comunitar</strong>ă sau într-o zonă semnificativă a acesteia, trebuie <strong>de</strong>clarate incompatibile cupiaţa comună”.28
Concentrarea apare atunci când o firmă obţine controlul exclusiv asupra <strong>al</strong>tei firme sauasupra unei firme pe care o poate controla <strong>al</strong>ături <strong>de</strong> <strong>al</strong>te firme sau atunci când mai multefirme preiau controlul unei întreprin<strong>de</strong>ri sau creează <strong>al</strong>ta nouă.O operaţiune <strong>de</strong> concentrare – fuzionare a mai multor întreprin<strong>de</strong>ri sau <strong>de</strong> preluare acontrolului asupra mai multor întreprin<strong>de</strong>ri este <strong>de</strong> dimensiune <strong>comunitar</strong>ă, atunci când:‣ cifra <strong>de</strong> afaceri tot<strong>al</strong>ă re<strong>al</strong>izată pe plan mondi<strong>al</strong> <strong>de</strong> toate întreprin<strong>de</strong>rile vizate estesuperioară v<strong>al</strong>orii <strong>de</strong> 5 miliar<strong>de</strong> euro;‣ cifra <strong>de</strong> afaceri tot<strong>al</strong>ă re<strong>al</strong>izată în mod individu<strong>al</strong> în cadrul Comunităţii, <strong>de</strong> cel puţindouă din întreprin<strong>de</strong>rile vizate, reprezintă o v<strong>al</strong>oare mai mare <strong>de</strong> 250 milioane euro,condiţia fiind ca fiecare din întreprin<strong>de</strong>rile vizate să nu re<strong>al</strong>izeze mai mult <strong>de</strong> 2/3din cifra lor <strong>de</strong> afaceri, în interiorul unuia şi aceluiaşi stat membru.Daca pragurile menţionate anterior nu sunt atinse, avem totuşi <strong>de</strong> a face cu o concentrare<strong>de</strong> tip <strong>comunitar</strong> daca:‣ cifra <strong>de</strong> afaceri tot<strong>al</strong>a re<strong>al</strong>izata pe plan mondi<strong>al</strong> <strong>de</strong> firmele vizate reprezintă un nivelsuperior v<strong>al</strong>orii <strong>de</strong> 2.5 miliar<strong>de</strong> euro;‣ în fiecare din cel puţin trei state membre, cifra <strong>de</strong> afaceri tot<strong>al</strong>a re<strong>al</strong>izata <strong>de</strong> firmelevizate este superioara v<strong>al</strong>orii <strong>de</strong> 100 milioane euro;‣ în fiecare din cel puţin trei state membre, cifra <strong>de</strong> afaceri re<strong>al</strong>izata în modindividu<strong>al</strong> <strong>de</strong> cel puţin doua firme vizate este superioara v<strong>al</strong>orii <strong>de</strong> 25 milioaneeuro;‣ cifra <strong>de</strong> afaceri tot<strong>al</strong>a re<strong>al</strong>izata în mod individu<strong>al</strong> în cadrul UE <strong>de</strong> cel puţin dou dinfirmele vizate reprezintă un nivel superior v<strong>al</strong>orii <strong>de</strong> 100 milioane euro, condiţiafiind ca fiecare din întreprin<strong>de</strong>rile vizate să nu re<strong>al</strong>izeze mai mult <strong>de</strong> 2/3 din cifr<strong>al</strong>or <strong>de</strong> afaceri, în interiorul unuia şi aceluiaşi stat membru.Atunci când cota <strong>de</strong> piaţă a firmelor în cauză nu <strong>de</strong>păşeşte 25%, nici în cadrul Pieţeicomune, nici într-o zonă semnificativă a acesteia, concentrarea este consi<strong>de</strong>ratăcompatibilă cu reglementările <strong>comunitar</strong>e.Concentrările vizate prin Reglementare trebuie să fie notificate către Comisie, care dispune<strong>de</strong> un termen limitat pentru a se pronunţa. S-a estimat faptul că numărul cazurilor ce vortrebui examinate va fi <strong>de</strong> 40-50 pe an, fapt care s-a verificat. Atunci când respectiveleconcentrări nu răspun<strong>de</strong>au acestor criterii ele erau supuse controlului autorităţilornaţion<strong>al</strong>e.29
Primul refuz <strong>al</strong> unei concentrări a vizat proiectul <strong>de</strong> achiziţie <strong>de</strong> către Aerospaţi<strong>al</strong>e asocietăţii canadiene De Havilland. La finele anului 1991, Comisia a respins proiectul <strong>de</strong>achiziţie, <strong>de</strong> către Societatea Aerospati<strong>al</strong>e (Franţa) şi Alena (It<strong>al</strong>ia), a societăţii canadieneDe Havilland, care aparţinea firmei Boeing, sub motivul că această concentrare puteaantrena apariţia unei poziţii dominante pe piaţa avioanelor <strong>de</strong> transport region<strong>al</strong>turbopropulsate. Această concentrare i-ar fi oferit concentrării Aerospati<strong>al</strong>e - Alena - DeHavilland 50% din piaţa mondi<strong>al</strong>ă şi 67% din piaţa <strong>comunitar</strong>ă a avioanelor <strong>de</strong> transportregion<strong>al</strong>, 63% din piaţa mondi<strong>al</strong>ă a avioanelor <strong>de</strong> 50 <strong>de</strong> locuri şi 75% din cea a avioanelor<strong>de</strong> 70 locuri. Această primă respingere a trezit vii reacţii şi Parlamentul european a fostobligat să voteze o rezoluţie prin care să fie luate în consi<strong>de</strong>rare mai mulţi factori pentruan<strong>al</strong>iză, nu numai criteriul privind apărarea concurenţei.Uneori, acordarea unei autorizaţii este subordonată necesităţii respectării anumitor condiţii,dar, cea mai mare parte a concentrărilor sunt autorizate după notificarea lor.În mod concret, Reglementarea 4064/89 oferă Comisiei dreptul <strong>de</strong> a examinaconcentrările înainte <strong>de</strong> re<strong>al</strong>izarea acestora astfel încât să poată fi examinatăcompatibilitatea cu piaţa internă în timp util. Acest lucru implică două aspecte:‣ se verifică dacă operaţia respectivă intră în câmpul <strong>de</strong> aplicare <strong>al</strong> reglementării,prin <strong>de</strong>terminarea pieţei produsului şi a pieţei geografice în cauză;‣ se apreciază compatibilitatea între respectiva concentrare şi piaţa internă,folosindu-se drept criteriu poziţia dominantă (se verifică dacă aceastăconcentrare „creează sau întăreşte o poziţie dominantă având drept consecinţăfaptul că s-a produs o limitare semnificativă a concurenţei în interiorul PieţeiComune).Ulterior (în 1997), Regulamentul a fost amendat astfel încât pragul agreat la nivel mondi<strong>al</strong>a fost redus la 2.5 miliar<strong>de</strong> euro, iar pragul individu<strong>al</strong> pentru cel puţin două companii a fostredus la 100 milioane euro. Începând cu1 septembrie 2000 a fost introdusă o procedură simplificată (<strong>de</strong>cizia se ia la fineleperioa<strong>de</strong>i <strong>de</strong> examinare care este <strong>de</strong> maxim o lună) pentru operaţiunile care respectăurmătoarele criterii:‣ două sau mai multe firme care obţin controlul în comun asupra <strong>al</strong>tei firme care nuexercită sau nu intenţionează să exercite <strong>al</strong>t tip <strong>de</strong> activitate <strong>de</strong>cât neglijabilă, peteritoriul SEE (Spaţiului Economic European); cifra <strong>de</strong> afaceri a firmei comune şi30
v<strong>al</strong>oarea tot<strong>al</strong>ă a activelor cedate firmei comune sunt inferioare v<strong>al</strong>orii <strong>de</strong>100 milioane euro pe teritoriul SEE;‣ nici una din părţile implicate nu exercită activităţi comerci<strong>al</strong>e pe aceeaşi piaţă aprodusului sau pe aceeaşi piaţă geografică (relaţii orizont<strong>al</strong>e), sau pe o piaţă aprodusului situată în amonte sau av<strong>al</strong>, pe care operează o <strong>al</strong>tă parte a concentrării;‣ două sau mai multe concentrări exercită activităţi comerci<strong>al</strong>e pe aceeaşi piaţă aprodusului şi pe aceeaşi piaţă geografică sau pe o piaţă a produsului situată înamonte sau av<strong>al</strong> <strong>de</strong> piaţa produsului pe care o <strong>al</strong>tă parte a concentrării îşi exercităactivitatea, condiţia fiind ca, părţile <strong>de</strong> piaţă cumulate să nu <strong>de</strong>păşească 15% încazul relaţiilor orizont<strong>al</strong>e şi 25% în cazul relaţiilor vertic<strong>al</strong>e.Procedura simplificată permite reducerea constrângerilor administrative care apasă asuprapărţilor notificatoare. Ca şi în cazul procedurii norm<strong>al</strong>e, statele membre şi terţii auposibilitatea să facă observaţii sau să intervină. Comisia îşi rezervă dreptul, în cazul în careconsi<strong>de</strong>ră necesar, să revină în orice moment la procedura norm<strong>al</strong>ă şi <strong>de</strong>ci să <strong>de</strong>schidă oanchetă.La 1 mai 2004 a intrat în vigoare Regulamentul 139/2004, modificările aduse fiind unele<strong>de</strong> substanţă, atât în plan juridic cât şi procedur<strong>al</strong>. Astfel, testul aplicat în ev<strong>al</strong>uareaconcentrărilor economice a fost reformulat, fiind simplificat şi sistemul procedur<strong>al</strong> astfelîncât firmele să nu mai cheltuiască bani şi timp pentru a notifica o concentrare într-o ţară încare ea nu va fi şi ev<strong>al</strong>uată. De pildă, părţile pot cere ca an<strong>al</strong>iza să fie efectuată <strong>de</strong> cătreComisie sau <strong>de</strong> către un anumit stat membru, înainte <strong>de</strong> a porni la notificarea propriu-zisă(opţiune care nu exista până acum). De asemenea, noul Regulament stabileşte şi modul încare vor fi ev<strong>al</strong>uate creşterile <strong>de</strong> eficienţă generate <strong>de</strong> fuziunea sau achiziţia respectivă. Înplus, puterile Comisiei au fost sporite, amenda pentru informaţii incorecte sau incompletecrescând la 1% din cifra <strong>de</strong> afaceri, faţă <strong>de</strong> 50 000 euro, până în prezent.6.5 Controlul intervenţiilor publice care pot <strong>de</strong>forma concurenţa între firmePentru ca relaţiile <strong>de</strong> concurenţă între firme să nu fie f<strong>al</strong>sificate nu este suficient ca acesteasă nu se înţeleagă între ele, să nu abuzeze <strong>de</strong> poziţia lor dominantă sau să fie implicate întrunproces <strong>de</strong> concentrare care poate <strong>de</strong>veni primejdios. Este necesar şi ca relaţiile <strong>de</strong>concurenţă să nu fie <strong>al</strong>terate, <strong>de</strong>formate <strong>de</strong> existenţa ajutoarelor <strong>de</strong> stat sau <strong>de</strong> persistenţa31
anumitor monopoluri în favoarea întreprin<strong>de</strong>rilor publice sau private beneficiind <strong>de</strong>avantaje privilegiate.Tratatul CE a consacrat trei articole primului aspect şi unul, celui <strong>de</strong>-<strong>al</strong> doilea. Comisia,susţinută <strong>de</strong> Curtea <strong>de</strong> Justiţie, va explora toate celel<strong>al</strong>te posibilităţi.6.5.1 Ajutoarele <strong>de</strong> statTratatul CE consacră acestei probleme trei articole, <strong>de</strong> la 87 la 89 (fostele Art. 92-94).Articolul 87 (fost 92), în cadrul primului paragraf, precizează: „cu excepţia <strong>de</strong>rogărilorprevăzute prin prezentul tratat, sunt incompatibile cu Piaţa Comună, toate ajutoareleacordate <strong>de</strong> stat, sau prin intermediul resurselor statului, indiferent <strong>de</strong> forma îmbrăcată, înmăsura în care afectează schimburile între ţările membre sau ameninţă să <strong>al</strong>terezeconcurenţa, favorizând anumite întreprin<strong>de</strong>ri sau activităţi.” Dispoziţia vizează în eg<strong>al</strong>ămăsură întreprin<strong>de</strong>rile publice şi private.Deoarece interzicerea absolută a ajutoarelor ar fi imposibilă, paragraful <strong>al</strong> doilea <strong>al</strong> Art. 87menţionează trei situaţii în care ajutoarele acordate sunt compatibile cu reglementărilepieţei comune, respectiv:1) ajutoare cu caracter soci<strong>al</strong> acordate consumatorilor individu<strong>al</strong>i, sub garanţianediscriminării legate <strong>de</strong> originea produselor în cauză;2) ajutoare <strong>de</strong>stinate remedierii pagubelor provocate <strong>de</strong> c<strong>al</strong>amităţi natur<strong>al</strong>e sauevenimente excepţion<strong>al</strong>e;3) ajutoare acordate anumitor regiuni din Germania afectate <strong>de</strong> divizarea ţării (dupăreunificarea acesteia).De asemenea, <strong>al</strong> treilea paragraf menţionează situaţiile în care ajutoarele pot fi consi<strong>de</strong>ratedrept compatibile cu Piaţa Comună:‣ ajutoarele <strong>de</strong>stinate să favorizeze <strong>de</strong>zvoltarea economică a regiunilor sau un<strong>de</strong>nivelul <strong>de</strong> viaţă este anorm<strong>al</strong> <strong>de</strong> scăzut sau care se confruntă cu un şomaj ridicat;‣ ajutoarele menite să promoveze re<strong>al</strong>izarea unui proiect important, <strong>de</strong> intereseuropean comun sau să remedieze grave perturbări <strong>al</strong>e economiei într-un statmembru;32
‣ ajutoarele pentru facilitarea <strong>de</strong>zvoltării anumitor activităţi sau anumitor regiunieconomice, atunci când nu <strong>al</strong>terează condiţiile comerci<strong>al</strong>e şi <strong>de</strong> concurenţă înComunitate;‣ ajutoarele <strong>de</strong>stinate să promoveze cultura şi conservarea patrimoniului, atuncicând nu <strong>al</strong>terează condiţiile comerci<strong>al</strong>e şi <strong>de</strong> concurenţă în Comunitate;‣ „<strong>al</strong>te categorii <strong>de</strong> ajutoare <strong>de</strong>terminate <strong>de</strong> <strong>de</strong>ciziile Consiliului” (<strong>de</strong>cise cu omajoritate c<strong>al</strong>ificată, pe baza propunerii Comisiei).În timp, acţiunile Comisiei au fost stânjenite <strong>de</strong> faptul că statele membre erau înclinate săascundă ajutoarele acordate firmelor proprii. În faţa tendinţei <strong>de</strong> multiplicare a acestorajutoare, Comisia a publicat, în 1980 (JOCE, n.C252, 30 sept.1980), un apel către statelemembre, conform căruia: toate proiectele statelor membre, care tind să instituie sau sămodifice ajutoarele trebuie notificate înainte <strong>de</strong> re<strong>al</strong>izarea lor; <strong>de</strong> <strong>al</strong>tfel, în cazul <strong>de</strong>schi<strong>de</strong>riiprocedurii, ea are un efect suspensif şi ajutorul nu mai poate fi acordat, cel puţin, până laaprobarea sa <strong>de</strong> către Comisie. Ajutoarele acordate ileg<strong>al</strong> au continuat să prolifereze, <strong>de</strong>aceea, Comisia, într-un comunicat publicat în 1983 (JOCE, n.C 318, 24 nov.1983) s-aadresat firmelor, informându-le că „toţi beneficiarii <strong>de</strong> ajutoare acordate ileg<strong>al</strong>, respectivfără o <strong>de</strong>cizie <strong>de</strong>finitivă a Comisiei privind compatibilitatea acestora, pot fi siliţi să restituieajutorul” (au existat numeroase cazuri concrete <strong>de</strong> cereri <strong>de</strong> restituire a ajutorului).6.5.1.1 Ce sunt ajutoarele <strong>de</strong> statConceptul <strong>de</strong> ajutor <strong>de</strong> stat a fost interpretat <strong>de</strong> Comisie şi <strong>de</strong> Curtea <strong>de</strong> Justiţie într-unsens foarte larg, astfel încât el inclu<strong>de</strong> orice ajutor public, acordat <strong>de</strong> către autorităţilecentr<strong>al</strong>e, precum şi ajutoarele acordate <strong>de</strong> autorităţile loc<strong>al</strong>e sau region<strong>al</strong>e. Mai mult,ajutorul poate proveni chiar <strong>de</strong> la organisme private sau <strong>al</strong>te organisme asupra cărorastatul, o instituţie publică, o autoritate loc<strong>al</strong>ă sau region<strong>al</strong>ă exercită o influenţă puternică,direct sau indirect. Forma sub care este acordat ajutorul (reduceri fisc<strong>al</strong>e, garanţii laîmprumuturi, livrări <strong>de</strong> bunuri sau servicii în condiţii preferenţi<strong>al</strong>e, injecţii <strong>de</strong> capit<strong>al</strong> încondiţii discriminatorii în raport cu investiţiile private) sau motivul acordării nu suntrelevante. Ceea ce contează în cazul ajutoarelor <strong>de</strong> stat sunt efectele generate <strong>de</strong> acesteaasupra concurenţei <strong>de</strong> pe piaţă.33
În interpretarea Comisiei şi a instanţelor <strong>comunitar</strong>e, există patru condiţii cumulative încare o măsură sau tranzacţie economică în care este implicat statul poate fi consi<strong>de</strong>rată caimplicând ajutor <strong>de</strong> stat. Aceste condiţii sunt:• să implice utilizarea resurselor statului;• să confere un avantaj firmei/firmelor beneficiare;• să fie selectivă;• să distorsioneze sau să ameninţe cu distorsionarea concurenţei la niveltransfront<strong>al</strong>ier.Ca atare, putem concluziona că o măsură va fi consi<strong>de</strong>rată drept ajutor <strong>de</strong> stat înurmătoarele circumstanţe:• Implică utilizarea resurselor statuluiConform Art. 87(1) CE, ajutorul <strong>de</strong> stat poate fi acordat „<strong>de</strong> către stat sau din resurselestatului”. Rezultă că forma în care ajutorul <strong>de</strong> stat este acordat este irelevantă din punctul<strong>de</strong> ve<strong>de</strong>re <strong>al</strong> controlului ajutorului <strong>de</strong> stat: ceea ce contează este efectul măsurii. De fapt,distincţia între „ajutorul acordat <strong>de</strong> stat” şi „ajutorul acordat din resursele statului” are rolul<strong>de</strong> a face explicit faptul că nu numai ajutorul acordat <strong>de</strong> guvernul centr<strong>al</strong>, ci şi ajutorulacordat <strong>de</strong> autorităţile <strong>de</strong> stat region<strong>al</strong>e şi loc<strong>al</strong>e, precum şi <strong>de</strong> organismele publice şiprivate ce acţionează în numele statului intră în sfera exclusivă <strong>de</strong> control a Comisiei. Înceea ce priveşte forma efectivă în care ajutorul <strong>de</strong> stat este acordat, faptul că ajutorul <strong>de</strong>stat nu se referă numai la cheltuielile directe făcute din buzunarul statului (adicăsubvenţiile <strong>de</strong> la buget), ci şi la transferurile indirecte <strong>de</strong> resurse <strong>al</strong>e statului (ceea ce atragepier<strong>de</strong>ri <strong>de</strong> venit pentru stat) ţine <strong>de</strong> jurispru<strong>de</strong>nţa gener<strong>al</strong> acceptată. Într-a<strong>de</strong>văr, o pier<strong>de</strong>re<strong>de</strong> venituri din impozitare este consi<strong>de</strong>rată echiv<strong>al</strong>entă cu consum <strong>de</strong> resurse <strong>al</strong>e statului,indiferent <strong>de</strong> nivelul, region<strong>al</strong> sau loc<strong>al</strong>, la care este suportată pier<strong>de</strong>rea.• Conferă un avantaj firmei/firmelor beneficiareInterpretarea dată conceptului <strong>de</strong> „avantaj conferit” s-a dovedit cruci<strong>al</strong>ă în asigurareaunei sfere largi <strong>de</strong> cuprin<strong>de</strong>re pentru reglementările <strong>comunitar</strong>e privind ajutorul <strong>de</strong> stat.Încă din primii ani ai aplicării reglementărilor din tratat referitoare la ajutorul <strong>de</strong> stat,Curtea Europeană <strong>de</strong> Justiţie (CEJ) a <strong>de</strong>finit noţiunea <strong>de</strong> ajutor <strong>de</strong> stat ca „incluzândorice măsură, indiferent <strong>de</strong> forma ei, ce reduce povara suportată în mod norm<strong>al</strong> <strong>de</strong> ofirmă, chiar dacă ea nu reprezintă o subvenţie directă în sensul strict <strong>al</strong> termenului, ci esteechiv<strong>al</strong>entă acesteia în virtutea naturii şi efectelor ei”.34
În consecinţă, în Fisc<strong>al</strong> Aid Notice Comisia doar reiterează un concept bine-cunoscut: omăsură fisc<strong>al</strong>ă care scuteşte firmele <strong>de</strong> poveri suportate în mod norm<strong>al</strong> din resursele lorproprii satisface <strong>al</strong> doilea criteriu din <strong>de</strong>finiţia ajutorului <strong>de</strong> stat. Comisia dă şi câtevaexemple <strong>de</strong> măsuri fisc<strong>al</strong>e care conferă un asemenea avantaj:• măsuri ce reduc baza fisc<strong>al</strong>ă (precum <strong>de</strong>duceri speci<strong>al</strong>e, aranjamente <strong>de</strong> <strong>de</strong>preciere(amortizare) speci<strong>al</strong>ă sau accelerată, inclu<strong>de</strong>rea rezervelor în bilanţul firmei);• măsuri ce implică o reducere parţi<strong>al</strong>ă sau tot<strong>al</strong>ă a sumei datorate ca impozit(exemplu: scutirile <strong>de</strong> taxe sau creditele fisc<strong>al</strong>e);• amânarea, anularea sau chiar reeş<strong>al</strong>onarea în mod excepţion<strong>al</strong> a datoriilor faţă <strong>de</strong>buget.Mai mult, chiar şi măsurile fisc<strong>al</strong>e care nu echiv<strong>al</strong>ează în ultimă instanţă cu o pier<strong>de</strong>re <strong>de</strong>venit pentru stat, precum amânările <strong>de</strong> plăţi fisc<strong>al</strong>e şi la bugetul asigurărilor soci<strong>al</strong>e, intră<strong>de</strong> asemenea în categoria ajutorului <strong>de</strong> stat în măsura în care facilităţile <strong>de</strong> acest tip conferăfirmelor beneficiare un avantaj prin aceea că le permite să utilizeze sume <strong>de</strong> bani care nu s-ar afla <strong>al</strong>tfel la dispoziţia lor.• Este selectivăArt. 87(1) CE se aplică doar măsurilor care au o natură selectivă, adică acelora care„favorizează anumite activităţi sau producerea anumitor bunuri”. Aplicarea criteriuluiselectivităţii atrage după sine trasarea unei distincţii între măsurile cu aplicabilitategener<strong>al</strong>ă, cu <strong>al</strong>te cuvinte acele măsuri care se aplică tuturor firmelor şi sectoarelor fără<strong>de</strong>osebire, şi măsurile care generează avantaje doar pentru anumite firme sau sectoare. Nu<strong>de</strong> puţine ori, totuşi, este extrem <strong>de</strong> dificil să trasezi o graniţă clară între măsurile <strong>de</strong> sprijingener<strong>al</strong>e şi cele selective. Măsurile fisc<strong>al</strong>e sunt, în plus, dificil <strong>de</strong> ev<strong>al</strong>uat pe baza acestuicriteriu şi din cauza faptului că dreptul <strong>comunitar</strong> consi<strong>de</strong>ră că selectivitatea anumitormăsuri fisc<strong>al</strong>e poate fi totuşi justificată prin „natura sau schema gener<strong>al</strong>ă a sistemului”(asemenea măsuri nefiind acoperite <strong>de</strong> reglementările UE privitoare la ajutorul <strong>de</strong> stat).Putem spune fără teama <strong>de</strong> a greşi că, până la momentul actu<strong>al</strong>, distincţia între măsurile <strong>de</strong>sprijin gener<strong>al</strong>e şi selective rămâne mai <strong>de</strong>grabă neclară în jurispru<strong>de</strong>nţă şi în dreptul<strong>comunitar</strong> <strong>al</strong> ajutorului <strong>de</strong> stat. Fisc<strong>al</strong> Aid Notice nu aduce prea multă lumină în ceea cepriveşte selectivitatea măsurilor fisc<strong>al</strong>e. Comentatorii au propus diverse meto<strong>de</strong> pentru a<strong>de</strong>osebi măsurile fisc<strong>al</strong>e gener<strong>al</strong>e <strong>de</strong> cele selective, totuşi o discutare <strong>de</strong>t<strong>al</strong>iată a acestui35
concept iese, cre<strong>de</strong>m, din sfera studiului nostru. Cu toate acestea, este a<strong>de</strong>vărat că atâtComisia, cât şi instanţele <strong>comunitar</strong>e au tendinţa <strong>de</strong> atribui selectivitate unei măsuri ori <strong>de</strong>câte ori nu poate fi dovedit că ea este, dimpotrivă, gener<strong>al</strong>ă sau justificată <strong>de</strong>naturasistemului.Comisia autorizează un ajutor pentru restructurarea firmei BULLComisia Europeană a autorizat un ajutor notificat <strong>de</strong> Guvernul francez pentru susţinereaplanului <strong>de</strong> restructurare <strong>al</strong> societăţii informatice Bull. Franţa s-a angajat să nu acor<strong>de</strong> acestultim ajutor înainte <strong>de</strong> 31 <strong>de</strong>cembrie 2004. In plus, ajutorul va fi plătit numai după ceajutorul pentru s<strong>al</strong>vare acordat în 2001 şi 2002 va fi rambursat. In aceste condiţii, Comisiaconsi<strong>de</strong>ră că viabilizarea companiei este garantata suficient si ca ajutorul, <strong>de</strong>si ridicat, estecompatibil cu regulile <strong>comunitar</strong>e. Ajurorul, notificat <strong>de</strong> Franţa in februarie 2004, imbracaforma unei subventii <strong>de</strong> 517 milioane euro. In schimbul acestui ajutor, Franta a impus oclauza prin care obliga Bull sa plateasca Guvernului francez 23.5% din profiturile curenteinainte <strong>de</strong> impozitarea acestora, o perioada <strong>de</strong> opt ani, incepand cu 2005. Pe bazapreviziunilor financiare aceasta clauza reprezintă o v<strong>al</strong>oare actu<strong>al</strong>izată cuprinsă între 50 şi60 milioane Euro.Ajutorul notificat <strong>de</strong> Franta in februarie 2004 va contribui la restructurarea financiara asocietatii Bull, pe baza unui nou plan <strong>de</strong> restructurare.Comisia a ev<strong>al</strong>uat ajutorul notificat in lumina instructiunilor <strong>comunitar</strong>e privind AS pentrus<strong>al</strong>varea si restructurarea firmelor in dificultate, adoptat in 1999 şi si-a bazat <strong>de</strong>cizia peurmatoarele:o Planul garanteaza <strong>de</strong> o maniera satisfacatoare viabilizarea societatii Bull in ciudadificultatilor inerente generate <strong>de</strong> <strong>de</strong>zvoltarae tehnologica a sectorului informatic;o Cota <strong>de</strong> piata a societatii Bull este foarte mica, mai <strong>al</strong>es comparativ cu cea afirmelor IMB, HP sau Sun Microszstems si, in plus, Bull a cedat o parte importantaa activelor s<strong>al</strong>e, astfel incat nu se creaza o distorsiune a <strong>concurentei</strong>;o Ajutorul se limiteaza la minimul necesar si nu aduce firma in situatia <strong>de</strong> a dispune<strong>de</strong> lichiditati exce<strong>de</strong>ntare.Sursa: Consiliul Concurenţei, Buletin informativ nr.1/2005, resepctiv pe site-ul Comisiei lawww.europa.eu.int/news, Comunicat <strong>de</strong> presă IP/04/1494 din 16.12.200436
• Afectează relaţiile comerci<strong>al</strong>e dintre statele membreIntervenţiile care implică ajutor <strong>de</strong> stat duc la afectarea relaţiilor comerci<strong>al</strong>e dintre statelemembre şi la distorsionarea concurenţei. Cele două condiţii sunt organic <strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nte,<strong>de</strong>oarece, dacă acordarea unui ajutor duce la întărirea poziţiei unui întreprinzător în raportcu <strong>al</strong>ţi întreprinzători care acţionează în spaţiul <strong>comunitar</strong>, cei care nu au beneficiat <strong>de</strong>ajutor sunt discriminaţi şi afectaţi în mod negativ.Comisia a <strong>de</strong>cis că facilităţi fisc<strong>al</strong>e acordate companiilor it<strong>al</strong>iene care participă înstrăinătate la tîrgurile comerci<strong>al</strong>e sunt ileg<strong>al</strong>eComisia a <strong>de</strong>cis că facilităţile fisc<strong>al</strong>e speci<strong>al</strong>e acordate companiilor care participă latârgurile organizate pentru promovarea comerţului, acordate <strong>de</strong> Legea it<strong>al</strong>iană a bugetuluipe anul 2004, sunt ileg<strong>al</strong>e în raport cu regulile <strong>comunitar</strong>e în domeniul ajutorului <strong>de</strong> stat.Decizia urmează unei investigaţii aprofundate <strong>de</strong>schisă în martie 2004. Schemadistorsionează concurenţa pentru că se limitează la întreprin<strong>de</strong>rile exportatoare şi are dreptefect îmbunătăţirea poziţiei companiilor it<strong>al</strong>iene pe pieţele străine, inclusiv pe cele din <strong>al</strong>testate membre. Ajutorul a fost acordat fără a fi fost mai întâi autorizat <strong>de</strong> către Comisie şitrebuie rambursat <strong>de</strong> către beneficiari. Cu toate acestea, trebuie subliniat totuşi că o parte aajutorului este compatibilă cu legislaţia <strong>comunitar</strong>ă, respectiv componenta corespunzătoaresumelor plătite IMM-urilor care participă pentru prima dată la o expoziţie.Sursa: Consiliul Concurenţei, Buletin informativ nr.1/2005, resepctiv pe site-ul Comisiei lawww.europa.eu.int/news, Comunicat <strong>de</strong> presă IP/04/1494 din 16.12.2004.6.5.1.2 ProceduriComisia are obligaţia să vegheze asupra modului în care sunt respectate reglementările îndomeniul concurenţei. Ea poate acţiona din proprie iniţiativă, în urma unei plângeri făcute<strong>de</strong> un stat membru, în urma unei notificări a acordurilor re<strong>al</strong>izate <strong>de</strong> către diferite firme sauurmare a notificării ajutorului <strong>de</strong> stat. Comisia dispune <strong>de</strong> însemnate puteri <strong>de</strong> investigare;ea poate efectua contro<strong>al</strong>e la nivelul firmelor fără a le preveni în pre<strong>al</strong>abil şi poate solicitaconsultarea materi<strong>al</strong>elor necesare.Deoarece Comisia trebuie să se asigure <strong>de</strong> faptul că nu sunt acordate <strong>de</strong>cât acele ajutoarece pot fi consi<strong>de</strong>rate compatibile cu piaţa unică, Articolul 88 (fost 93) fixează procedura37
şi preve<strong>de</strong> că statele membre au obligaţia să informeze, în timp util, Comisia asupraproiectelor care tind să instituie sau să modifice ajutoarele. Acest lucru se traduce în modconcret prin notificarea pre<strong>al</strong>abilă a proiectului.Comisia poate autoriza ajutorul, poate cere modificarea sau suspendarea acestuia. În cazulîn care Comisia consi<strong>de</strong>ră că un anumit tip <strong>de</strong> ajutor nu este compatibil cu piaţa comună şinici cu excepţiile acceptate, acesta cere statului membru să comenteze acest lucru în celmult o lună. Dacă justificările respective nu sunt convingătoare, Comisia poate <strong>de</strong>ci<strong>de</strong>modificarea sau eliminarea ajutorului <strong>de</strong> stat respectiv, într-o perioadă <strong>de</strong>terminată (<strong>de</strong>regulă, două luni). În cazul în care statul membru nu se conformează <strong>de</strong>ciziei până latermenul stabilit, Comisia sau oricare <strong>al</strong>t stat membru afectat pot aduce cazul în faţa CEJ.În acelaşi timp, şi statul membru vizat poate recurge la CEJ sau la Consiliul UE (dacăacesta nu se pronunţă în termen <strong>de</strong> trei luni, formularea <strong>de</strong>ciziei rămâne în sarcinaComisiei). Consiliul, cu unanimitate, poate <strong>de</strong>ci<strong>de</strong> că un ajutor instituit sau care urmează afi instituit este compatibil cu piaţa comună, în cazul în care circumstanţe excepţion<strong>al</strong>ejustifică o asemenea <strong>de</strong>cizie. Într-o asemenea situaţie, toate procedurile <strong>de</strong>sfăşurate până înmomentul respectiv vor fi suspendate.Consiliul, cu majoritate c<strong>al</strong>ificată, pe baza propunerilor Comisiei şi după consultareaParlamentului European, poate adopta regulamentele necesare pentru aplicarea articolelor<strong>de</strong> mai sus (Art. 89 – fostul Art. 94). Astfel, prin Regulamentul nr. 994/98/CE, Comisiapoate excepta anumite tipuri <strong>de</strong> ajutoare <strong>de</strong> stat, <strong>de</strong> tip orizont<strong>al</strong>, <strong>de</strong> la obligaţia notificării,respectiv: ajutoarele pentru IMM-uri, pentru cercetare-<strong>de</strong>zvoltare, protejarea mediului,ocuparea forţei <strong>de</strong> muncă şi formare, ajutoare region<strong>al</strong>e, în conformitate cu hartaajutoarelor region<strong>al</strong>e aprobată <strong>de</strong> Comisie, iar prin Regulamentul nr. 659/1999/CE aclarificat şi consolidat regulile <strong>de</strong> procedură privind ajutorul <strong>de</strong> stat.Regulamentul 994/98/CE privind aplicarea Art. 87 şi 88 <strong>al</strong>e Tratatului UE privind unelecategorii <strong>de</strong> ajutoare <strong>de</strong> stat orizont<strong>al</strong>e, instituie dreptul Comisiei <strong>de</strong> a emite regulamente<strong>de</strong> exceptare pe categorii, privind anumite tipuri <strong>de</strong> ajutoare. Aceste regulamente vor trebuisă specifice pentru fiecare categorie scopul lor, beneficiarii, pragurile v<strong>al</strong>orice, condiţiileprivind cumulul şi mod<strong>al</strong>ităţile <strong>de</strong> control. De asemenea, Comisia poate <strong>de</strong>ci<strong>de</strong> că în cazulanumitor ajutoare care nu <strong>de</strong>păşesc un anumit plafon, notificarea către Comisie nu mai estenecesară (regula „<strong>de</strong> minimis”). În plus, regulamentul conţine preve<strong>de</strong>ri privindtransparenţa şi controlul ajutoarelor, durata <strong>de</strong> v<strong>al</strong>iditate şi modul <strong>de</strong> modificare aregulamentelor emise <strong>de</strong> Comisie.Raportul Comisiei privind ajutoarele <strong>de</strong> stat acordate <strong>de</strong> fiecare stat membru38
Comisia Europeană monitorizează pemanent cuantumul şi natura ajutoarelor <strong>de</strong> statacordate <strong>de</strong> fiecare stat membru, datele fiind date publicităţii prin intermediul unui raportbianu<strong>al</strong> (State Aid Soreboard). Raportul publicat în noiembrie 2004 inclu<strong>de</strong>, pentru primadata, si informaţii privind cele 10 noi state membre. Raportul are trei parţi, an<strong>al</strong>izândajutorul <strong>de</strong> stat acordat <strong>de</strong> noile state membre in cei patru ani anteriori a<strong>de</strong>rarii, concluziiprivind ajutoarele <strong>de</strong> stat <strong>de</strong>sprinse din numeroasele Consilii <strong>Europene</strong>, precum si aspecteprivind mo<strong>de</strong>rnizarea controlului in domeniul AS. Cele trei anexe ofera <strong>de</strong>t<strong>al</strong>ii <strong>de</strong>sprearanjamentele tranzitorii incluse in Tratatele <strong>de</strong> A<strong>de</strong>rare, precum şi aşa-numitele „profile<strong>de</strong> tara” pentru toate cele 10 noi state membre.Conform Raportului, media anu<strong>al</strong>a a ajutoarelor acordate <strong>de</strong> noile state membre a fost <strong>de</strong>circa 6 miliar<strong>de</strong> Euro în perioada 2000-2003, fata <strong>de</strong> 34 miliar<strong>de</strong> Euro, acodati numai inanul 2002, <strong>de</strong> UE-15. Cu toate acestea, in mod relativ, ajutoarele acordate <strong>de</strong> noile statemembre au reprezentat circa 1.42% din PIB (pentru perioada 2000-2003), <strong>de</strong>păşind cu multmedia UE-15, <strong>de</strong> circa 0.4% in 2002.Sursa: www.europa.eu.int/comm/competition/state_aid/scoreboard/6.5.2 Întreprin<strong>de</strong>rile publice şi liber<strong>al</strong>izarea pieţeiÎn ceea ce priveşte întreprin<strong>de</strong>rile publice şi firmele cărora statul le acordă drepturispeci<strong>al</strong>e sau exclusive, Articolul 86 paragraful 1 (fostul Articol 90, paragraful 1) <strong>al</strong>Tratatului interzice statelor membre să stabilească sau menţină măsuri contrarereglementărilor stabilite prin tratat, respectiv cele privind concurenţa.Paragraful <strong>al</strong> doilea <strong>al</strong> acestui articol permite anumite <strong>de</strong>rogări <strong>de</strong> la regulile prevăzute întratat. Astfel, se preve<strong>de</strong> faptul că întreprin<strong>de</strong>rile însărcinate cu gestionarea serviciilor <strong>de</strong>interes economic gener<strong>al</strong> sau care prezintă caracteristicile unui monopol fisc<strong>al</strong>, se supunregulilor <strong>de</strong> concurenţă, în măsura în care aplicarea acestor reguli nu împiedicăîn<strong>de</strong>plinirea în drept şi în fapt a misiunii particulare care le-a fost atribuită. Aceastădispoziţie are drept scop asigurarea unui compromis între interesele statelor membre, <strong>de</strong> autiliza anumite firme ca instrument <strong>de</strong> politică economică sau fisc<strong>al</strong>ă şi interesulComunităţii <strong>de</strong> a fi respectate reglementările din domeniul concurenţei şi prezervarea pieţeiinterne.Pentru a fi evitate monopolurile care exploatează reţele care asigură servicii publice,respectiv servicii <strong>de</strong> bază, <strong>de</strong> care beneficiază populaţia aflată pe teritoriul unui stat39
membru sau pe o parte a acestuia, Comisia a promovat o politică <strong>de</strong> liber<strong>al</strong>izare, care aatins următoarele sectoare:⎦⎦⎦⎦producţia şi distribuţia <strong>de</strong> gaze şi electricitate;telecomunicaţii;servicii poşt<strong>al</strong>e şitransporturi.În ceea ce priveşte întreprin<strong>de</strong>rile publice, politica <strong>de</strong> liber<strong>al</strong>izare a Comisiei se bazează peArt. 86, paragraful 3 (fostul articol 90, paragraful 3) şi 222 (fost 295) din Tratatul, care oautorizează pe aceasta să adreseze, atunci când este nevoie, directive sau <strong>de</strong>ciziicorespunzătoare statelor membre, fără a aduce prejudicii regimului proprietăţii din statelemembre. Drepturile speci<strong>al</strong>e sau exclusive acordate anumitor firme sunt menţionate în Art.37 (fost 31), <strong>al</strong>ineatele 1 şi 2, care fac trimitere la monopolurile naţion<strong>al</strong>e care prezintăcaracter comerci<strong>al</strong>, iar în cazul serviciilor publice referirile sunt conţinute în Articolele(16), 36(30), 56(46) şi 90(86), paragraful 2.În principiu, Tratatul nu preve<strong>de</strong> un regim speci<strong>al</strong> pentru întreprin<strong>de</strong>rile publice, ele fiindobligate, ca orice firmă, să respecte regulile privind concurenţa (Art. 90, par.1). Cu toateacestea, caracteristicile particulare <strong>al</strong>e relaţiilor care se stabilesc între guvern şi ajutoarele<strong>de</strong> stat acordate întreprin<strong>de</strong>rilor publice impun tratarea acestora cu <strong>de</strong>osebită atenţie. Oschimbare <strong>de</strong> fond în atitudinea Comisiei s-a produs în anii ’80, odată cu adoptarea„Directivei privind transparenţa relaţiilor financiare dintre întreprin<strong>de</strong>rile publice şiGuvern”, cunoscută şi sub <strong>de</strong>numirea <strong>de</strong> „Directivei Transparenţei” (Jurn<strong>al</strong>ul Ofici<strong>al</strong>,1980, L195). Acesteia i s-au adăugat modificările şi completările din 1993, care au urmăritcreşterea gradului <strong>de</strong> transparenţă, solicitând statelor membre să transmită anu<strong>al</strong> Comisieirapoarte privind întreprin<strong>de</strong>rile publice din sectorul industri<strong>al</strong>, în cazul în care cifra <strong>de</strong>afaceri a acestora <strong>de</strong>păşeşte 250 milioane euro.Drepturile speci<strong>al</strong>e sau exclusive reprezintă restricţii <strong>al</strong>e numărului <strong>de</strong> operatori autorizaţisă exercite o anumită activitate economică, acest drept putând fi asigurat numai anumitoroperatori (drepturi speci<strong>al</strong>e) sau unuia singur (drept exclusiv sau monopol), fie că acesteasunt întreprin<strong>de</strong>ri publice sau private. Articolul 37 (fost 31) <strong>al</strong> Tratatului menţioneazăfaptul că monopolurile naţion<strong>al</strong>e trebuie reorganizate progresiv astfel încât să fie evitatediscriminările între statele membre. Aceste reorganizări trebuiau fin<strong>al</strong>izate până la fineleunei perioa<strong>de</strong> <strong>de</strong> tranziţie (<strong>de</strong>păşită în cazul statelor membre fondatoare), negociată şimenţionată pentru fiecare nou stat membru (în cazul extin<strong>de</strong>rilor succesive). Conform40
Articolului 90 (86), drepturile speci<strong>al</strong>e sau exclusive nu pot contraveni reglementărilorTratatului, privind asigurarea celor patru libertăţi (mărfuri, persoane, servicii şi capit<strong>al</strong>) şi aregulilor privind concurenţa. Excepţia menţionată <strong>de</strong> Tratat se referă numai laîntreprin<strong>de</strong>rile responsabile cu gestionarea unui monopol fisc<strong>al</strong> şi a celor responsabile cuadministrarea serviciilor <strong>de</strong> interes economic gener<strong>al</strong>. În cele două situaţii, drepturile pot fimenţinute chiar atunci când contravin Tratatului, condiţia fiind ca excepţia să fie dictată <strong>de</strong>cerinţele unei sarcini particulare atribuite acestora şi să nu afecteze schimburile comerci<strong>al</strong>eastfel încât să contravină intereselor Comunităţii.Serviciile publice, cunoscute şi sub <strong>de</strong>numirea <strong>de</strong> servicii <strong>de</strong> interes public sau utilităţipublice, reprezintă activităţi economice <strong>de</strong> interes gener<strong>al</strong>, înfiinţate <strong>de</strong> autorităţile publiceşi funcţionând sub responsabilitatea acestora, chiar dacă gestionarea lor este <strong>de</strong>legată unuioperator public sau privat, separat <strong>de</strong> funcţia administrativă. Conceptul se aplică serviciilor<strong>de</strong> „reţea”, respectiv celor care ţin <strong>de</strong> domeniul furnizării <strong>de</strong> energie electrică, gaze, apă,transport public, serviciilor poşt<strong>al</strong>e şi telecomunicaţiilor. Acest domeniu a rămas multăvreme în afara preocupărilor Comisiei, <strong>de</strong>oarece nu se dorea ca intervenţia acesteia să fieconsi<strong>de</strong>rată ca o încălcare a principiului neutr<strong>al</strong>ităţii în ceea ce priveşte proprietatea publicăşi nici să genereze conflicte cu statele membre, care priveau serviciile publice ca ochestiune <strong>de</strong> administrare internă.Cu toate acestea, re<strong>al</strong>izarea liberei circulaţii a bunurilor şi serviciilor a ridicat problemabarierelor netarifare, generate <strong>de</strong> existenţa drepturilor speci<strong>al</strong>e şi exclusive, acordate <strong>de</strong>statele membre propriilor întreprin<strong>de</strong>ri din domeniul serviciilor publice. Ca atare, laînceputul anilor ’90, Comisia a <strong>de</strong>marat procesul <strong>de</strong> reducere sistematică a drepturilorspeci<strong>al</strong>e şi exclusive.Deciziile britanice în domeniul liber<strong>al</strong>izării serviciilor publice au reprezentat o experienţăextrem <strong>de</strong> utilă pentru abordarea Comisiei. În Marea Britanie, programul <strong>de</strong> liber<strong>al</strong>izare <strong>al</strong>uat forma strategiei <strong>de</strong> privatizare, <strong>de</strong>şi este important <strong>de</strong> subliniat faptul că liber<strong>al</strong>izareanu implică în mod necesar şi modificarea formei <strong>de</strong> proprietate. Privatizarea reprezintădoar o mod<strong>al</strong>itate <strong>de</strong> a injecta capit<strong>al</strong> în economie, mad<strong>al</strong>itate care a<strong>de</strong>sea este mult mailegată <strong>de</strong> motive i<strong>de</strong>ologice <strong>de</strong>cât economice. Administraţia Thatcher a anilor ’80 apromovat liber<strong>al</strong>izarea şi <strong>de</strong>reglementarea, urmărind liber<strong>al</strong>izarea majorităţii utilităţilorpublice.După a anumită perioadă <strong>de</strong> timp, guvernul britanic a reuşit să privatizeze cele mai multeutilităţi publice, printre care British Telecommunications şi British Gas.41
Cu toate acestea, privatizarea a ajuns <strong>de</strong> cele mai multe ori să reprezinte un scop în sine,astfel încât, în ciuda privatizărilor, monopolurile s-au menţinut, transformându-se doar dinpublice în private. Ca atare, scopul urmărit în continuare a fost să se introducă competiţiaîn noua piaţă privată a utilităţilor. Astfel, au fost create noi organisme, menite săsupravegheze piaţa, precum OFTEL (Oficiul Telecomunicaţiilor), OFGAS (OficiulFurnizorilor <strong>de</strong> Gaze) şi OFWAT (Oficiul Serviciilor <strong>de</strong> Distribuţie a Apei).Un număr <strong>de</strong> diferite instrumente au fost adoptate cu scopul <strong>de</strong> a contribui la liber<strong>al</strong>izareaacestei pieţe. În acest sens, poate fi menţionate Directiva 96/19/CE, care fixează termenul<strong>de</strong> 1 ianuarie 1998 ca dată <strong>de</strong> intrare în vigoare a liberei concurenţe pe piaţatelecomunicaţiilor sau Directiva 97/67/CE privind liber<strong>al</strong>izarea serviciilor poşt<strong>al</strong>e, înlimitele asigurării unui nivel minim <strong>de</strong> servicii în beneficiul utilizatorilor (sub termenul <strong>de</strong>serviciu univers<strong>al</strong>) şi a rezervării anumitor activităţi pentru unul sau mai mulţi operatori(servicii rezervate).6.6 Reforma politicii în domeniul concurenţeiPolitica în domeniul concurenţei, <strong>al</strong>e cărei obiective şi proceduri au rămas în linii marinemodificate <strong>de</strong> la începutul procesului <strong>de</strong> integrare, se află acum în proces <strong>de</strong> mo<strong>de</strong>rnizareşi <strong>de</strong>scentr<strong>al</strong>izare. În prezent sunt în curs două reforme:• O reformă în domeniul reglementărilor antitrust – respectiv a regulilor privindacordurile dintre întreprin<strong>de</strong>ri, care presupune modificarea radic<strong>al</strong>ă a faimosuluiRegulament 17/62, privind aplicarea Articolelor 81 şi 82;• O reformă în domeniul „concentrărilor”, care priveşte implementarea nouluiRegulament privind concentrările.Mo<strong>de</strong>rnizarea Reglementării 17/1962Prin Cartea Albă, propusă în aprilie 1999, se propune renunţarea la sistemul <strong>de</strong> notificăribazat pe notificarea obligatorie a articolelor care cad sub inci<strong>de</strong>nţa Art. 81. Obiectivulacestei măsuri a fost <strong>de</strong> a reduce la minimum birocraţia care apasă asupra firmelor,garantând totodată respectarea regulilor specifice dreptului concurenţei. Renunţarea lasistemul notificărilor va permite <strong>de</strong>scentr<strong>al</strong>izarea eficientă a aplicării reglementărilor îndomeniu, atât către autorităţi cât şi către jurisdicţia naţion<strong>al</strong>ă.42
Reglementarea 17, care are <strong>de</strong>ja o vechime <strong>de</strong> 40 <strong>de</strong> ani, a suferit mai multe modificări prinadoptarea Regulamentului 1/2003, respectiv:a) pentru prima dată în istoria UE, vor fi împuternicite autorităţile naţion<strong>al</strong>e, inclusivtribun<strong>al</strong>ele naţion<strong>al</strong>e, să aplice excepţiileArt. 81(3) împreună cu interdicţiile prevăzute <strong>de</strong> Art. 81(1) şi 82. Acordareaexcepţiilor a reprezentat întot<strong>de</strong>auna o prerogativă a Comisiei;b) pentru prima oară, autorităţile naţion<strong>al</strong>e au obligaţia să aplice legislaţia <strong>comunitar</strong>ăîn locul celei naţion<strong>al</strong>e ori <strong>de</strong> câte ori comerţul trasfront<strong>al</strong>ier este afectat;c) pentru prima dată, autorităţile naţion<strong>al</strong>e au obligaţia să consulte Comisia înainte <strong>de</strong>a lua orice <strong>de</strong>cizie;d) pentru prima dată, tribun<strong>al</strong>ele naţion<strong>al</strong>e trebuie să înainteze Comisiei copii după<strong>de</strong>cizii;e) Comisia va avea dreptul/obligaţia să apară în faţa tribun<strong>al</strong>elor naţion<strong>al</strong>e;f) cei 40 <strong>de</strong> ani <strong>de</strong> „notificări pre<strong>al</strong>abile” vor lua sfârşit. Acest lucru va asigura:a. pe <strong>de</strong> o parte, <strong>de</strong>scentr<strong>al</strong>izarea sistemului, prin înlocuirea principiului„autorizării pre<strong>al</strong>abile” a înţelegerilor cu cel <strong>al</strong> „exceptărilor leg<strong>al</strong>e” în cazul încare acestea sunt conforme cu reglementările Tratatului (Art. 81), ceea ce va dadreptul autorităţilor din domeniul concurenţei din statele membre să <strong>de</strong>cidă încazul exceptărilor (Art. 81/3).b. pe <strong>de</strong> <strong>al</strong>tă parte, va asigura o aplicare uniformă a reglementărilor <strong>comunitar</strong>e<strong>de</strong>oarece Comisia îşi va conserva puteri <strong>de</strong> <strong>de</strong>cizie importante, precumexceptările pe categorii, <strong>de</strong>ciziile individu<strong>al</strong>e, formularea <strong>de</strong> linii directoare. Înplus, vor fi întărite capacităţile<strong>de</strong> inspectare şi se va urmări re<strong>al</strong>izarea unei cooperări sistematice întreautorităţile naţion<strong>al</strong>e şi Comisie 20 .20 Conform c<strong>al</strong>endarului prezentat <strong>de</strong> Comisie, modificarea Regulamentului 17 presupune parcurgereaurmătoarelor etape:1. 28.04.1999 – Publicarea Cărţii Albe privind mo<strong>de</strong>rnizarea regulilor privind aplicarea articolelor 81 şi82;2. 27.09.2000 – Propunerea Comisiei privind noul Regulament care sa înlocuiască Regulamentul 17;3. 29.03.2001 – Avizul Comitetului Economic şi Soci<strong>al</strong>;4. 6.09.2001 – Avizul Parlamentului European;5. 26.11.2002 – Data previzionată pentru adoptarea <strong>de</strong> către Consiliu;6. 1.05.2004 – Intrarea în aplicare a noului Regulament.43
Reforma Regulamentului privind concentrările – Regulamentul 139/2004Obiectivul modificărilor propuse în legătură cu acest Regulament vizează creştereatransparenţei procesului <strong>de</strong> <strong>de</strong>cizie. În acest scop, reforma – propusă în vara anului 2000într-un raport <strong>al</strong> Consiliului şi apoi, lansată ofici<strong>al</strong> prin publicarea Cărţii Verzi, în<strong>de</strong>cembrie 2001, preve<strong>de</strong> un ansamblu <strong>de</strong> măsuri, printre care, se <strong>de</strong>taşează prinimportanţă:• vor fi ameliorate criteriile <strong>de</strong> apreciere a operaţiunilor <strong>de</strong> concentrare, prinameliorarea testului dominanţei. Noul test va permite mai buna an<strong>al</strong>iză a efectelorconcentrărilor, efecte care scăpaseră testului anterior. Astfel, efectele create <strong>de</strong> oconcentrare vor putea fi consi<strong>de</strong>rate <strong>de</strong> o manieră favorabilă atunci când efectelepozitive vor <strong>de</strong>păşi consecinţele potenţi<strong>al</strong> negative <strong>al</strong>e operaţiei. Ca urmare aan<strong>al</strong>izelor tot mai complexe pe care le vor solicita testările respective, Comisia vaîntări <strong>de</strong> o manieră semnificativă expertiza economică, completând structuraperson<strong>al</strong>ului cu un „economist şef <strong>al</strong> concurenţei” la cel mai în<strong>al</strong>t nivel, care,susţinut <strong>de</strong> o echipă <strong>de</strong> economişti industri<strong>al</strong>i, va întreprin<strong>de</strong> anchetele respective.• sunt propuse unele măsuri pentru a oferi părţilor notificante garanţia căargumentele şi angajamentele lor, luate pentru a răspun<strong>de</strong> obiecţiilor Comisiei, vorfi luate în consi<strong>de</strong>rare. Astfel, în plan intern, sistemul „checks and b<strong>al</strong>ances” va ficonsi<strong>de</strong>rabil întărit, atât datorită unei expertize economice superioare, cât şidatorită unui sistem <strong>de</strong> „passage sur le grill” pentru toate anchetele în faza a doua.Redistribuirea competenţelor între Comisie şi statele membre va trebui clarificată,astfel încât să se re<strong>al</strong>izeze cât mai <strong>de</strong>vreme, în strânsă colaborare cu părţile.• asigurarea unui control jurisdicţion<strong>al</strong> mai eficace şi mai rapid, care să se sprijine peîntărirea resurselor Tribun<strong>al</strong>ului <strong>de</strong> Primă Instanţă şi Curţii <strong>de</strong> Justiţie.În <strong>de</strong>cembrie 2002, Comisia a adoptat un pachet <strong>de</strong> reforme menite să contribuie laprocesul <strong>de</strong> reformă a legislaţiei în domeniul concentrărilor. Reforma va aduce în primplan an<strong>al</strong>iza economică a fenomenului, va întări sistemul <strong>de</strong> verificare şi control, precum şidreptul părţilor implicate în concentrare <strong>de</strong> a fi ascultate pe parcursul investigaţiei. Deasemenea, reforma propune adoptarea unui nou regulament, conform căruia va existaobligaţia consultării atât a Consiliului <strong>de</strong> Miniştri, cât şi a Parlamentului European.Consiliul a discutat noul regulament pe parcursul anului 2003, noile reglementări intrând învigoare începând cu 1 mai 2004.44
6.7 Studiu <strong>de</strong> caz - Cazul Microsoft 21Caracteristicile specifice pieţelor pentru „noile economii” trebuie să fie luate în consi<strong>de</strong>rareîn orice an<strong>al</strong>iză corectă şi riguroasă privind efectele anticoncurenţi<strong>al</strong>e generate <strong>de</strong> practicileunor companii care operează pe aceste pieţe. Caracteristicile acestor pieţe, precum cea <strong>de</strong>software, indică o probabilitate ridicată ca firmele cu putere <strong>de</strong> piaţă să abuzeze <strong>de</strong> poziţi<strong>al</strong>or dominantă. Ritmul foarte rapid <strong>de</strong> <strong>de</strong>zvoltare a industriei IT are implicaţii importantepentru aplicarea reglementărilor <strong>comunitar</strong>e privind protecţia concurenţei, iar procedurilejuridice şi administrative par să fie greoaie şi chiar ineficiente în stoparea şi sancţionareacomportamentului abuziv <strong>al</strong> unei companii cu poziţie dominantă pe piaţă, precum estecazul companiei Microsoft Corporation.Descrierea poziţiei companiei Microsoft pe piaţa ITInvestigaţia re<strong>al</strong>izată <strong>de</strong> peste cinci ani <strong>de</strong> către Comisia Europeană în cazul companieiMicrosoft Corporation, pe piaţa sistemelor <strong>de</strong> operare pentru computerele person<strong>al</strong>e, s-aîncheiat cu <strong>de</strong>cizia adoptată <strong>de</strong> Comisie în 24 martie 2004. Comisarul european pentruconcurenţă <strong>de</strong> la acea vreme, Mario Monti, anunţase anterior eşecul discuţiilor cureprezentanţii companiei.Investigaţia Microsoft a fost <strong>de</strong>clanşată <strong>de</strong> plângerea înaintată <strong>de</strong> compania concurentă SunMicrosystems în <strong>de</strong>cembrie 1998, conform căreia Microsoft abuza <strong>de</strong> poziţia dominantă pecare o avea cu produsele s<strong>al</strong>e Windows pe piaţa sistemelor <strong>de</strong> operare, <strong>de</strong>oarece nu ofereainformaţiile care ar fi permis ca anumite produse software pentru operarea computerelor înreţea – <strong>de</strong>numite sisteme <strong>de</strong> operare work group server – să interopereze în tot<strong>al</strong>itate cuWindows.Decizia ComisieiDecizia antitrust a Comisiei, susţinută în unanimitate <strong>de</strong> experţii în domeniul concurenţeidin ţările UE, a impus sancţiuni dure din partea companiei Microsoft, care continuă să<strong>de</strong>ţină <strong>de</strong> mulţi ani o poziţie <strong>de</strong> cvasimonopol cu familia sa <strong>de</strong> sisteme <strong>de</strong> operareWindows, ce echipează 95% din computerele person<strong>al</strong>e utilizate în lume.Decizia Comisiei precizează că Microsoft Corporation a încălcat dispoziţiile privindconcurenţa stipulate în Art. 82 <strong>al</strong> TUE, abuzând <strong>de</strong> poziţia sa pe piaţa sistemelor <strong>de</strong> operare21 Caz prelucrat şi adaptat după L. Iordache, Eurolex, Revistă trimestri<strong>al</strong>ă, <strong>Centrul</strong> <strong>de</strong> <strong>Studii</strong> <strong>Europene</strong> şiAfaceri pe Piaţa Internă şi Concurenţă, nr. 3/2004, Bucureşti, septembrie 2004, p. 48-54.45
pentru computere person<strong>al</strong>e, cu scopul <strong>de</strong> a se extin<strong>de</strong> pe pieţele adiacente şi <strong>de</strong> a atrageclienţii firmelor concurente. Abuzul <strong>de</strong> poziţie dominantă <strong>al</strong> firmei Microsoft are douăcomponente:1. refuzul <strong>de</strong> a oferi firmelor concurente informaţiile necesare pentru a asigurainteroperabilitatea dintre sistemul <strong>de</strong> operare Windows pentru computere person<strong>al</strong>eşi sistemele <strong>de</strong> operare utilizate pentru computerele din reţelele centr<strong>al</strong>e (workgroup servers – WGS), care nu operează în sistemul Windows, restricţionând astfelconcurenţa pe piaţa sistemelor <strong>de</strong> operare.Astfel, investigaţia a evi<strong>de</strong>nţiat faptul că abuzul companiei Microsoft, <strong>de</strong> a refuza să oferefirmelor concurente informaţii <strong>de</strong> interfaţă care le-ar fi permis să <strong>de</strong>zvolte produsecompatibile cu sistemul Windows pentru computere person<strong>al</strong>e şi astfel să concureze încondiţii echitabile pe piaţa sistemelor <strong>de</strong> operare pentru WGS, făcea parte dintr-o strategiemai amplă, menită se elimine concurenţii <strong>de</strong> pe piaţă. Cei mai mulţi clienţi au <strong>de</strong>clarat căacest comportament a influenţat în mod <strong>de</strong>cisiv opţiunea lor în favoarea produselor serverfurnizate <strong>de</strong> Microsoft. <strong>Studii</strong>le <strong>de</strong> piaţă comandate <strong>de</strong> Comisie au condus la concluzia căs-a creat o relaţie directă între avantajul creat companiei prin restricţionareainteroperabilităţii şi creşterea cotelor <strong>de</strong>ţinute pe piaţă. Menţinerea dominanţei Microsoft s-a datorat efectelor <strong>de</strong> reţea legate <strong>de</strong> aplicaţiile pentru sistemele <strong>de</strong> operare Windows, carenu sunt compatibile cu <strong>al</strong>te sisteme <strong>de</strong> operare.Princip<strong>al</strong>ele beneficii pe care le pot avea consumatorii <strong>de</strong> la un anumit sistem <strong>de</strong> operarepentru computerele person<strong>al</strong>e constau în numărul şi varietatea aplicaţiilor pe care pot să leutilizeze respectivul sistem <strong>de</strong> operare. Pe <strong>de</strong> <strong>al</strong>tă parte, producătorii software care <strong>de</strong>zvoltăaceste aplicaţii preferă platformele sistemelor <strong>de</strong> operare care le permit să ajungă la cel maimare număr <strong>de</strong> utilizatori. În cazul Microsoft, toate aplicaţiile comerci<strong>al</strong>e sunt concepute înprimul rând pentru platforma Windows şi aceasta are un puternic efect <strong>de</strong> reţea careprotejează poziţia companiei, <strong>de</strong>finit ca „aplicaţie barieră la intrare” (Nicholas Banasevic,2004).2. inclu<strong>de</strong>rea produsului Windows Media Player (WMP), pentru care existăconcurenţă pe piaţă, în sistemul <strong>de</strong> operare Windows inst<strong>al</strong>at pe computereleperson<strong>al</strong>e.Concluziile investigaţiei privind efectele legării WMP cu sistemul <strong>de</strong> operare Windows aevi<strong>de</strong>nţiat reducerea artifici<strong>al</strong>ă a stimulentelor pentru companiile care operează în sectorulmedia (domeniul muzicii, filmului etc.), precum şi pentru companiile producătoare <strong>de</strong>software şi furnizorii <strong>de</strong> produse media, pentru <strong>de</strong>zvoltarea ofertei <strong>de</strong> produse media player46
concurente. Ca atare, comportamentul Microsoft a avut drept consecinţă reducereasemnificativă a concurenţei pe piaţa produselor media player.Avantajul <strong>de</strong>ţinut <strong>de</strong> Microsoft pe piaţa produselor media player i-ar fi permis săcontroleze pieţele adiacente din sectorul multimedia – digit<strong>al</strong>, cum sunt tehnologiile <strong>de</strong>codare, produsele software pentru difuzarea <strong>de</strong> muzică pe Internet şi managementullegislaţiei specifice acestui domeniu. Dezavantajul rezultat pentru produsele concurente(care nu era legat <strong>de</strong> preţuri sau c<strong>al</strong>itate), ca urmare a restricţionării concurenţei pe aceastăpiaţă, a avut în fin<strong>al</strong> ca efect reducerea opţiunilor consumatorilor.Amendă record pentru abuzurile companiei MicrosoftÎncălcarea <strong>de</strong> către Microsoft a legislaţiei antitrust a UE a fost consi<strong>de</strong>rată <strong>de</strong> către Comisieca fiind foarte gravă, atât datorită naturii infracţiunii, cât şi impactului pe piaţă şi mărimiipieţei relevante.Potrivit Comisiei, abuzurile grave făcute <strong>de</strong> Microsoft timp <strong>de</strong> cinci ani şi jumătate<strong>de</strong>scurajează inovarea şi distorsionează procesul concurenţi<strong>al</strong>, iar în fin<strong>al</strong> afecteazăconsumatorii, care se confruntă cu o ofertă mai scăzută şi cu preţuri mai ridicate. Dinaceste consi<strong>de</strong>rente, amenda <strong>de</strong> 497,196 milioane euro, fixată <strong>de</strong> Comisie, este cea maimare din istoria executivului european, pentru o singură companie (amenda reprezintă1.62% din cifra anu<strong>al</strong>ă <strong>de</strong> afaceri, <strong>de</strong> circa 30.7 miliar<strong>de</strong> euro). Recordul <strong>de</strong>ţinut anterior aaparţinut grupului elveţian Hoffman La Roche, care a fost amendat în 2001 cu 462milioane euro, pentru participarea la un cartel în domeniul vitaminelor. Cea mai durăsancţiune impusă anterior <strong>de</strong> Comisie pentru abuz <strong>de</strong> poziţie dominantă a fost cea din1991, pentru comapnia Tetra Pack, cu 71 milioane euro.Pentru plata amenzii <strong>de</strong> către Microsoft a fost fixat un termen <strong>de</strong> maxim trei luni <strong>de</strong> la datanotificării Deciziei. Conform reglementărilor <strong>comunitar</strong>e, această sumă va intra direct înbugetul UE.Remediile impuse <strong>de</strong> Comisie pentru restabilirea condiţiilor concurenţi<strong>al</strong>eComisia a cerut companiei Microsoft să modifice modul <strong>de</strong> re<strong>al</strong>izare a afacerilor în cadrulUE, propunând o serie <strong>de</strong> remedii în direcţia eliminării efectelor anticoncurenţi<strong>al</strong>e generate<strong>de</strong> cele două categorii <strong>de</strong> abuzuri.1. interoperabilitatea47
Microsoft trebuie să pună la dispoziţia firmelor concurente documentaţia completă şicorectă <strong>de</strong> interfaţă, care va permite acestora să asigure interoperabilitatea work groupservers cu computerele person<strong>al</strong>e şi serverele Windows. Furnizorii riv<strong>al</strong>i vor putea astfel să<strong>de</strong>zvolte produse care să concureze în condiţii echitabile pe piaţa sistemelor <strong>de</strong> operarepentru WGS. Aceste informaţii vor fi actu<strong>al</strong>izate <strong>de</strong> fiecare dată când Microsoft vaintroduce pe piaţă noi versiuni <strong>al</strong>e produselor s<strong>al</strong>e relevante.2. încorporarea produsului WMP în sistemul <strong>de</strong> operare WindowsComisia a cerut companiei Microsoft să ofere producătorilor <strong>de</strong> computere person<strong>al</strong>e sauutilizatorilor fin<strong>al</strong>i o versiune a sistemului său <strong>de</strong> operare Windows utilizat pentrucomputere person<strong>al</strong>e, care să nu includă Media Player. Acest lucru nu înseamnă însă faptulcă i se interzice firmei Microsoft să mai ofere versiunea sistemului său <strong>de</strong> operare cuMedia Player, ci doar că are obligaţia <strong>de</strong> a nu mai impune condiţii comerci<strong>al</strong>e, tehnologicesau contractu<strong>al</strong>e care să <strong>de</strong>favorizeze versiunea fără WMP (Comisia urmăreşte să asigure şiconfigurarea unor pachete care nu includ WMP, în funcţie <strong>de</strong> opţiunea consumatorilor).Decizia Comisiei a <strong>de</strong>clanşat <strong>de</strong>zbateri aprinse, discuţiile concentrându-se asupra eficienţeimăsurilor şi asupra consecinţelor acestora (cum va fi compania afectată <strong>de</strong> amendastabilită, probabilitatea ca remediile propuse să genereze, în fin<strong>al</strong>, beneficii pentru industriaşi consumatorii <strong>comunitar</strong>i, apariţia unui caz care se va constitui într-un element <strong>de</strong>referinţă în cazul posibilelor încălcări <strong>al</strong>e reglementărilor anti-trust etc.).Poziţia SUA faţă <strong>de</strong> <strong>de</strong>cizia Comisiei <strong>Europene</strong>În pofida unor divergenţe faţă <strong>de</strong> abordarea Comisiei, Departamentul <strong>de</strong> Justiţie <strong>al</strong> SUA acooperat pe parcursul <strong>de</strong>sfăşurării anchetei.Perspectiva <strong>de</strong>sfăşurării procedurilor în cazul MicrosoftConducerea companiei Microsoft a contestat <strong>de</strong>cizia Comisiei şi a făcut apel la CEJ,cerând ridicarea sancţiunilor. Compania a solicitat ca pe perioada <strong>de</strong>liberărilor în cadrulCEJ să fie suspendată aplicarea măsurilor <strong>de</strong>cise <strong>de</strong> Comisie, <strong>de</strong>clarând totodată că îşimenţin disponibilitatea <strong>de</strong> a coopera cu reprezentanţii Comisiei în ve<strong>de</strong>rea re<strong>al</strong>izării uneiînţelegeri amiabile.În aceste condiţii, Comisia a suspendat temporar aplicarea <strong>de</strong>ciziei până la hotărârea CEJ.Potrivit unor comentatori, adoptarea <strong>de</strong>ciziei fin<strong>al</strong>e <strong>de</strong> către CEJ s-ar putea prelungi până în2009.48
Bibliografie selectivă1 Frank McDon<strong>al</strong>d, Stephen Dear<strong>de</strong>n, European Economic Integration,PERSON Education, Third Edition,19992 Gabriela Dragan Uniunea Europeana intre fe<strong>de</strong>r<strong>al</strong>ismsi interguvernament<strong>al</strong>ism. Politicicomune <strong>al</strong>e UE, Editura ASE, 20053 Gabriela Drăgan, Dumitru Miron, LauraMarinas, Florin IlieEconomia Uniunii <strong>Europene</strong>,Editura Luceafarul, Bucureşti, 20024 Gabriela Drăgan, Isabela Atanasiu Romanian Speci<strong>al</strong> DevelopmentZones and EU State Aid Policy,seria Pre-Accession Impact Studies,Institutul European din Romania,20025 Jacques Neme, Colette Neme, Economie <strong>de</strong> l Union Europeenne.An<strong>al</strong>yse d un processus dintegration, Litec, Economie, Paris,19956 Jacques Pelkmans European Integration. Methods andEconomic An<strong>al</strong>ysis, NetherlandsOpen University, PearsonEducation, Second edition, 20017 Merkin şi Williams, Competition Law: Antitrust Policyin the UK and in the EEC, London,19848 Michelle Cini, Lee Mc Gowan, Competition Policy in the EuropeanUnion, The European Union Series,19989 Nicolae Sută, Gabriela Drăgan, DumitruMiron, s.a.Integrare Economică Europeană,Editura Economică, 199949