ALMANAHun timp, s-a schimbat iar peisajul.Urechile îmi ţiuiau de atâta linişte,dispăruse rotopercutorul şi reapăruseBach. Şi mai apăruse cineva, un Editorcăruia zâmbetul i se lăţea de la oureche la alta.– Bine ai revenit! mi se adresă.– Îmi spune cineva ce se întâmplă? A fost o pedeapsă temporară,am greşit cu ceva?– Nu, dar începuseşi să teplictiseşti. Administratorul, binecuvântatfie numele Lui, a prevăzut şiacest lucru. Şi a inventat perioada derecuperare. Fără termen de comparaţie,fericirea nu există.Mi-am dat seama de mareaînţelepciune a Administratorului, binecuvântatfie numele Lui, peste câtevamomente. De fapt, în rai e impropriuspus momente …Pe când constatam, plin desatisfacţie, că prima mea steluţă reapărusepe cer, îl văd lângă mine perivalul meu de pe Pământ, cel care îmiîmproşca cu noroi poemele. Îl întreb:– Ce e cu tine, nu te-am maivăzut pe aici ?– Păi nici n-aveai cum, pânăacum am fost în iad. Dar, probabilpentru bună purtare, m-au transferat…„Bună purtare? S-o crezi tu! Probabilte obişnuiseşi prea tare cu umilinţeleşi acum eşti în perioada de recuperareinversă” rânjesc eu în minte. Şi cu osatisfacţie neîntâlnită până atunci nicimăcar în rai, îi spun binevoitor:Păi hai să îţi arăt împrejurimile.BLONDEDouă blonde la duş:- Dă-mi, te rog, şamponul tău!- Dar ai unul lângă tine...- Ştiu, dar ăsta e pentru păr uscat şi euam părul ud!✰Secretara blondă către patron:- Domnule director, salariul nu este pemăsura capacităţilor mele...- Aşa e, dar nu te putem lăsa să mori defoame!✰O blondă şi o brunetă călătoresc cu trenul.În compartiment se află şi un bărbatmai în vârstă, cu barba albă. Blonda şopteşte:- Uită-te! Ăsta-i Mircea cel Bătrân...- Eşti proastă, râde bruneta. Mircea emort de aproape şapte sute de ani. În acelmoment intră un alt bărbat în compartiment,şi-l salută pe bărbos:- Bună, Mircea, ce faci, bătrâne? Nu teammai văzut de sute de ani....Blonda către brunetă:- Na, cine-i proasta?✰O blondă superbă, la volanul unei maşinişi mai superbe, opreşte la semafor.Apare un aurolac şi-i cere o ţigară. Blondai-o oferă imediat, ca să scape de el. Întretimp, semaforul trece pe verde şi blondapleacă în trombă. La următorul semafor,în mod ciudat, acelaşi aurolac îi cere oţigară. La fel şi la al treilea. Exasperată,îl întreabă pe individ:- Cum faci, domnule, de ajungi înainteamea în toate intersecţiile?- Doamnă, pentru că aţi fost bună cumine vă spun... Iar dacă îmi daţi 5 lei văînvăţ şi cum să ieşiţi din sensul giratoriu!✰O blondă sună la „Informaţii C.F.R.:- Îmi puteţi spune, vă rog, cât facerapidul 991, de la Buzău la Bucureşti?- O secundă...- Vă mulţumesc!23
Fereastra - 2009LITERATURA TÂNĂRĂAida HANCERzilniczilnic accept o lovitură în tâmplăşi ba e soare ba nu e soarete ridici de lângă minete ridici ca un cearşaf umflat de aerbătând deasupra parisuluirespiraţia care locuieşteîn plămânii morţi ai perişuluiun poem despre durereîn prezenţa durerii de cape ca şi cum ai lăsa o femeiesă nască pe eşafod sub eşafodun copil aproape bătrân şi strâmbîn tot corpulcăci dacă ţipă atuncide ce pentru cinecălăul întoarce ochii albaştriîn cealaltă parte sfoarascoate un sunet de vulpe bătrânăhula aleargă de la unii la alţiifericită împrejurare a naşteriiunui copil dintr-un om mortfericită înmulţire a lumiifiindcă banchetul plăceriinu seamănă cu nimic altcevareduceri înălţări. promoţiede pe magazinul unirea direct la cermă înălţam eu şi toţi ce mi i-ai datcu mâinile pe sus prin zăpadagata să cadăcu păcatele mele aşternute înspreintercontinental pe şoseaînainte să ningăpărea că eu nu mă văd într-un oraş marecă dacă voi sări tu ai să trimiţi un îngersă ia numărul de înmatriculareşi-apoi să-mi ţină capul în braţeochii ficşi lângă stomacul lui invizibilde înger care nu consumă nimictrăiesc din resursele tale Doamnedeşi resursele tale se mişcăîn jurul meu şi chicotescca muştele aripioarele lor bat aerul meuşi-l distrug frumuşelca un cârcel al sufletuluicum să nu te ridici la cerde pe magazinul unireacând nimeni nu te opreştede ce m-ai pus în bucureştişi de ce îmi mănânci îngerulNY confessionsdacă aş fi locuit la NYsoarele ar fi strălucit snobca un swarovskidar eu locuiesc aici unde liniştea epe cale să capete nouă identitatefemeile au jumătate din putereade negare a bărbaţilordar mintea lor stă în spărturăpe zidul berlinuluiorice oraş poate fi locuitdar nu oriunde24