EROS ÅI THANATOS ÃN PROZA FANTASTICÄ ROMÃNEASCÄ
EROS ÅI THANATOS ÃN PROZA FANTASTICÄ ROMÃNEASCÄ
EROS ÅI THANATOS ÃN PROZA FANTASTICÄ ROMÃNEASCÄ
- No tags were found...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
CARAGIALE – O ALTĂ LUME-LUMESurprinzătoare şi exemplară metamorfoză a epicii caragialiene, prozafantastică demonstrează faptul că acest gen implică un puternic simţ al realităţii.Valorificând fabulosul folcloric autohton, opera sa ilustrează un rafinament artisticneostentativ. Erosul depăşeşte viziunea ironică a scrierilor realiste. Sunt prezentatecapriciile amorului, dar mai ales neputinţa de a înţelege şi domina femeia. Erosuleste adus în discuţie din perspectiva „literaturii satirice antifeministe” (VasileFanache), seducţia feminină fiind pusă în relaţie directă cu pactul satanic.Proza fantastică a lui Caragiale depăşeşte sensibil viziunea ironică ascrierilor realiste, luminând zone ascunse ale perspectivei erotice. În Kir Ianulea,La hanul lui Mânjoală şi La conac sunt surprinse mentalităţi de altă dată. Seducţiaeste pusă în permanenţă pe seama pactului cu diavolul, care aici nu are măreţiamitului faustic, întrucât viziunea ironico-misogină este pregnantă. Miraculosul denatură populară îi permite autorului să portretizeze diferite ipostaze ale feminităţiiîn acelaşi personaj. Acriviţa se dovedeşte a fi succesiv blândă, aprigă, drăgăstoasăsau ameninţătoare. Demonică devine Marghioala. Umblând cu farmece şi vrăji, prinpractici magice, reuşeşte de fiecare dată să înfrângă voinţa bărbatului care-i cade cutronc. Unealtă satanică pare a fi şi tânăra din La conac. Privirea piezişă a eroinelorcaragialiene aminteşte de cea a Meduzei, masca fascinaţiei care împietreşte prada înfaţa vânătorului, apropiindu-l de moarte. Iluzia altui timp istoric este susţinută demisterul feminin proiectat în istericalele Acriviţei, în atracţia diabolică a hangiţeiMarghioala sau în apariţia suavă a fetei de la han, ce-şi are punctul de plecare încredinţa existenţei unei relaţii a femeii cu diavolul.Şi Thanatosul este prezentat dintr-o viziune ironică. Fără a fi un motivobsedant, Moartea îşi face simţită prezenţa mai ales prin reprezentanţii lumiiinfernale, prin întreg arsenalul diavolesc ce ţine de fabulosul folcloric. Prinfantasticul caragialian suntem avertizaţi că dragostea şi moartea pot cunoaşteipostazieri diferite, altele decât cele închipuite, într-un univers surprinzător,misterios, dar mai ales ambiguu.27