Insistând pe metamorfozarea permanentă a fenomenului, Marcel Brion areconvingerea dezvoltării continue a acestui tip de literatură prin care omul, hăituit despaimă şi frică, a încercat să se elibereze. Brion întreprinde o clasificare tematică 27 .Se delimitează un realism magic subiectivizat ce ţine de perceperea unei realităţianxioase, purtătoare de tensiuni existenţiale, dar şi conceptul de fantastic macabru,definit prin dozarea insolitului.În Dimineaţa magicienilor, Louis Pauwels şi Jacques Bergier 28 plaseazăfantasticul în inima realului, considerând că zona ultraconştiinţei şi a stării de veghesuperioară generează realismul fantastic. Ei demonstrează că frontiera dintremiraculos şi pozitiv, dintre universul vizibil şi cel invizibil generează existenţalumilor paralele. Fantasticul interior nu ar aparţine doar imaginarului.În concepţia lui Jean Fabre fantasticul reconstruieşte universul printr-ooglindă a vrăjitoarei 29 situând supranaturalul în componenta psiho-afectivă,înfruntând cathartic orizontul ontologic modern. Cameleonismul structural alpovestirii fantastice este asemuit cu o oglindă magică deformatoare, generatoare deiluzii optice. Razele centripete desemnează optica pur fantastică, ce poate generastraniul neliniştitor, iar cele centrifuge, optica miraculoasă, mirabilizantă. Urmărindcomplexitatea intenţională a fantasticului, Fabre întocmeşte o analiză structurală.Pornind de la elementele terifiante care provoacă „intruziunea brutală amisterului” în cadrul vieţii reale, Marcel Schneider insistă asupra dimensiuniipsihologice a fantasticului, precizând că acesta nu se rezumă la o simplă derutăspirituală, ci declanşează stări morbide ale conştiinţei prin umbrele angoaselor.Izvorând din iluzie şi delir, el generează concomitent şi speranţa salvării.Diverse sunt şi perspectivele autohtone de luminare a zonelor ascunse alefantasticului. Astfel, Ion Biberi în 1945 publică un studiu dedicat literaturiifantastice 30 , accentuând efectele psihologice, acel alt ritm de sensibilitate.Considerând fantasticul o categorie sufletească, se precizează că este generat nu atât27 Brion, Marcel, Arta fantastică. Traducere şi postfaţă de Modest Morariu, Editura Meridiane,Bucureşti, 1970.28 Louis Pauwels, Jacques Bergier, Dimineaţa magicienilor. Traducere din limba franceză de DanPetrescu. Prefaţă de Louis Pauwels, Editura Nemira, Bucureşti, 2005.29 Jean Fabre, Le Miroir de Sorcière. Essay sur la littérature fantastigue, Librairie José Corti, 1992.30 Ion Biberi, Literatura fantastică. În vol. Eseuri, Editura Minerva, Bucureşti, 1971.14
de întâmplări cât de atitudinea subiectivă a autorului şi cititorului. Fior desensibilitate de ordinul spaimei, terorii şi depresiunii morbide, fantasticul nu estereductibil la tehnica scriitoricească, la mijloace, ci este generat de indeterminareafaptelor şi caracterul nedecis şi neexplicat al întâmplărilor, de taină şi nelămurit.Tonalitatea emotivă produce esenţa fantasticului prin estomparea fondului şiregimul emoţional. Astfel, acesta se opune obiectivităţii şi nu realismului. Jocul cufrica este nuanţat, subliniindu-se că teroarea nu este esenţială. Spaima fantasticăeste diferită, depăşind cauzalitatea. Între oniric şi fantastic se poate stabili ocorespondenţă ce poate ajunge la identitate. Propunând ca exemplu cazurile luiHoffmann şi Edgar Poe, eseistul apreciază moştenirea ereditară a autorului,semnificativă fiind nu doar fantezia imaginară ci şi obârşia psihologică. Graniţadintre om şi lume nu mai e susţinută de logică şi raţiune, ci de emoţie, frică şiteroare. Deschiderea spre Univers este subiectivă şi emotivă.Lui Sergiu Pavel Dan îi datorăm cea mai amplă monografie, Prozafantastică românească (1975). Concurând realul, fantasticul în viziunea criticuluise identifică cu o faţă stranie şi neaşteptată dar posibilă a existenţei. El raporteazăcelebra ezitare (Tzvetan Todorov) nu doar personajului sau cititorului, dar chiar şiautorului. Lui i se impune situarea la mijlocul distanţei dintre afirmaţia şi negaţiasuprarealului. Sunt conturate zonele de interferenţă şi incompatibilitate, şi trasatefrontierele cu fabulosul feeric, miraculosul mitico-magic şi superstiţiosul,ocultismul iniţiatic, literatura ştiinţifico-fantastică, proza poetică şi alegorică,proza vizionară, literatura de aventuri şi proza de analiză. Principalele temeutilizate sunt clasificate după criteriul normal – supranormal, delimitându-se treicategorii: temele interacţiunii fantastice, ale mutaţiei şi apariţiei fantastice. Deosebitde valoros este studiul textelor autorilor de proză grupaţi pe orientări şi profiluri.După trei decenii Sergiu Pavel Dan reia demersul critic printr-o sinteză inedităurmărind o redimensionare evolutivă în volumul Feţele fantasticului (2005). Genulliteraturii fantastice este întemeiat pe raportul insurecţional dintre realul verosimilşi realul supranatural (paranormal sau supranatural), „raport sugerat sau afirmat15
- Page 1 and 2: MINISTERUL EDUCAŢIEI, CERCETĂRII
- Page 3 and 4: Formă a împlinirii spirituale, iu
- Page 5 and 6: dragostea-gust, dragostea-vanitate.
- Page 7 and 8: timp, nu reprezintă o catastrofă
- Page 9 and 10: (la persoana a treia); la polul opu
- Page 11 and 12: MĂŞTILE FANTASTICULUIOglindind es
- Page 13: psihologică a problematicii fantas
- Page 17 and 18: cea mai directă şi complicată a
- Page 19 and 20: FANTASTICUL ÎNTRE MIT ŞI SIMBOLIu
- Page 21 and 22: mitologie. Mircea Eliade este consi
- Page 23 and 24: Deşi neaşteptată, deosebit de pr
- Page 25 and 26: memoriei, amnezia individuală sau
- Page 27 and 28: CARAGIALE - O ALTĂ LUME-LUMESurpri
- Page 29 and 30: jumătăţilor androginului. Căuta
- Page 31 and 32: MIRCEA ELIADE - PERSPECTIVA MITICĂ
- Page 33 and 34: LAURENŢIU FULGA ÎNTRE PARADIS ŞI
- Page 35 and 36: II. REFERINŢE CRITICE1. Adam, Jean
- Page 37 and 38: 53. Conte, Rosa Del, Eminescu sau d
- Page 39 and 40: 98. Glodeanu, Gheorghe, Fantasticul
- Page 41 and 42: 148. Pop, Ion, Avangardismul poetic