„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Geopolitică regională – Dobrogea de Sud în contextul anului 1913. Mărturii de epocă<br />
Analele Universităţii „OVIDIUS” / Vol. 4/ 2007<br />
O implicare eficientă a României în chestiunile reclamate de împărţirea<br />
moştenirii europene a Imperiului Otoman, aflat în evidentă destrămare după<br />
1908, se impune tot mai mult în conştiinţa opiniei publice româneşti. Dacă N.<br />
Iorga a avut o atitudine rezervată, iniţial, faţă de extinderea teritorială sudică a<br />
României 60 , iar pentru un cunoscut lider social-democrat „adevărul e acesta:<br />
pentru a face din Bulgaria o ţară de transit al comerţului cu Bosforul şi Asia Mică, iar în timp<br />
de resbel va servi României ca să îndeplinească rolul ei pacificator de sentinelă între<br />
interesele pangermanismului şi panslavismului” – Ibidem, pp. 41-43.<br />
Să reamintim, în context, că vizionarul inginer român – combativ patriot, cum<br />
vedem – este şi autorul unui proiect al canalului fluvial între Cernavodă şi Constanţa,<br />
aducând, în 1897, o serie de argumente de natură politico-economico, rolului pe care trebuia<br />
să-l joace România în ideea întăririi rolului Dunării, contracarându-se, astfel, acţiunea Rusiei<br />
şi a C.E.D., ambele în defavoarea intereselor româneşti; motivaţiile sale, de natură<br />
geopolitică, sunt expuse în lucrarea Du rôle de la Roumanie dans le mouvement commercial<br />
de l’Europe avec l’Asie, l’Afrique, et l’Australie, Imprimeria Populară, Bucarest, 1897 /56<br />
pp./ (vezi şi St. Lascu, Mărturii documentare privind elaborarea unor proiecte ale Canalului<br />
Dunăre-Marea Neagră, în „Revista de istorie”, Tomul 37, nr. 6, iunie 1984, pp. 541-542).<br />
60 vezi, în acest sens, articolele publicate de N. Iorga în „Neamul românesc”, cuvântările sale<br />
la întruniri publice şi în cadrul Adunării Deputaţilor, notele zilnice – toate circumscrise,<br />
temporal, anului 1913 – în N. Iorga, Acţiunea militară a României. În Bulgaria cu ostaşii<br />
noştri, Tipografia Societăţii „Neamul Românesc”, Vălenii de Munte, 1913, passim /254 pp./.<br />
În calitate de istoric, de cărturar şi profesor devotat neamului său, spirit lucid, N.<br />
Iorga respingea fundamentele manifestările cu iz politicianist ce încercau, în 1912, după<br />
declanşarea conflictului balcanic, să exacerbeze interesul naţional al României în spaţiul suddunărean,<br />
în condiţiile internaţionale puţin favorabile împlinirii acestui interes. „Pe vremea<br />
aceia, în lumea mai modestă a celor ce nu guvernează şi nu vor fi chemaţi să guverneze, fiind<br />
născuţi dn părinţi fără strălucire, neavând bani de împărţit şi nici-un caracter de sacrificat<br />
pentru succes, era unul a cărui lipsă de patriotism (ce i-o incriminau adversarii – n.n.) era<br />
evidentă – scrie, cu sarcasm, N. Iorga. El îşi dădea seama de lungile greşeli de negligenţă şi<br />
totală necunoaştere, de trufie şi dispreţ, de o potrivă neîndreptăţire, pe care le făcuseră pe<br />
rând politicianii noştri faţă de cei mai apropiaţi vecini, ca şi faţă de marile Puteri, în care se<br />
sprijiniseră toate speranţele lor de viitor. El înţelegea că ne găsim înaintea unei situaţii fără<br />
de speranţe şi avea curagiul să tragă conclusia, oricât de tristă, care se impunea. El era<br />
positiv informat că, în acel moment când strada era invadată de nerăbdătorii unui războiu, a<br />
cărui biruinţă d-intâiu, şi principală, trebuia să fie o schimbare de Guvern, cu toate<br />
consecinţele ei, până la prefecţi şi administratori de plasă, noi nu puteam purta un războiu,<br />
neavând nimic în adevăr gata, şi el nu credea că o pregătire militară pentru lupta cu trupe<br />
oţelite şi bete de biruinţi mari se poate improvisa. El vedea bine ce urmări poate avea pentru<br />
românii de pretutindeni un mare succes, dar şi o vădită neizbândă a României. Ca unul ce nu<br />
e om de Stat – îşi continuă prezentarea propriei poziţii, prudente, N. Iorga –, el se revoltă, în<br />
ideile sale de ordine, impuse de studiul vieţii popoarelor (subl.n.), la gândul că politica ţerii<br />
ar putea să plece din cabinetele de la Capşa sau din conciliabulele de cluburi. Şi, în sfârşit, ca<br />
unul care nu poate judeca o acţiune în afară de frumuseţea ei morală – sunt defecte de acestea<br />
(scria el, maliţios! – n.n.) pe care nimic nu le poate îndrepta –, el nu se putea învoi cu o<br />
reducere a rolului, aşa de mare şi de nobil, pe care, după toate drepturile şi amintirile ei, îl<br />
poate juca România în Balcani – unde a fost timp de veacuri elementul de legătură şi de<br />
conducere (subl.n.) –, la o pretenţie teritorială între turcii, tătarii şi bulgarii «Cadrilaterului»,<br />
ISSN -1841-138X 68 © 2007 Ovidius University Press