„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Stoica Lascu / Analele Universităţii „OVIDIUS” / Vol. 4/ 2007<br />
român concluzionează: „Aceste observaţii cu caracter ştiinţific sunt concludente.<br />
Pe la 1800 întreaga populaţie a Dobrogei Noi, afară de găgăuţi, greci şi de<br />
românii de pe malurile Dunării, era formată din marea colonizare militară<br />
turcească. Dobrogea Nouă era o provincie turcească care despărţea populaţia<br />
creştină de coridorul Dobrogei nordice. În vremea războaielor ruso-turce din<br />
veacul al XIX-lea începe venirea coloniştilor bulgari din Munţii Balcani şi din<br />
Tracia, apoi, după crearea principatului bulgar independent de la 1878 (în fapt, era<br />
doar autonom, independenţa dobândind-o în 1908 – n.n.), colonizarea bulgară se<br />
înteţeşte sub auspiciile statului. Cum arată Miletič la 1903, întreaga populaţie<br />
bulgară din Dobrogea Nouă era formată din colonişti recent aşezaţi acolo, iar la<br />
această dată turcii erau totuşi în majoritate mai ales în parte vestică şi centrală” 33 .<br />
Semnificativ pentru conturarea realităţilor etnodemografice în zona din<br />
sudul Dunării, predominant locuită de băştinaşii români la jumătatea veacului al<br />
XIX-ea, sunt amintirile învăţătorului bulgar Raici I. Blăscov, scrise la Bolgrad în<br />
1868 şi publicate la Sofia, într-o revistă istorică, în 1901. Petre P. Panaitescu<br />
inserează în sinteza sa fragminte din aceste „mărturii preţioase”, prin care<br />
„situaţia precumpănitoare a românilor la Silistra 34 , Turtucaia şi în satele de la<br />
Dunăre înainte de stăpânirea bulgară în Cadrilater” este atestată cu prisosinţă.<br />
Fireşte, în relatările sale, învăţătorul bulgar deplânge dificultăţile ce trebuia să le<br />
biruie scrisul şi limba bulgară într-o zonă veche românească: „Dar încă mai<br />
cumplită şi mai primejdioasă era românizarea limbii bulgare în satele curat (sic!)<br />
bulgăreşti din jurul Silistrei. În satele Popina, Aidemir, chiar şi la Calipetrovo<br />
bulgarii vorbeau mai mult româneşte. Preoţii cântau liturghia pe româneşte (subl.n.). Am<br />
constatat că aproape toţi ţăranii, chiar şi cei mai culţi, nu ştiau că există limba<br />
Balancomission. Kaiserliche Akademie der Wissenchaften, Viena, 1903). Miletič stabileşte<br />
pentru prima oară existenţa unui dialect bulgăresc răsăritean şi fixează caracteristicile sale<br />
fonetice. Ceea ce este interesant pentru problema ce urmărim, a vechimii populaţiei în<br />
Dobrogea Nouă, este faptul că lingvistul bulgar a făcut o distincţie între populaţia veche<br />
bulgară şi cea de colonizare. I-a fost uşor, pe temeiul cercetărilor dialectale, să distingă de<br />
unde au venit coloniile bulgare în Dobrogea Nouă, să arate că, în privinţa limbii, aceşti<br />
bulgari sunt legaţi de populaţiile care vorbesc dialectele din Balcani şi chiar din sudul<br />
Balcanilor, oameni veniţi recent în satele lor din regiuni în care se vorbea un anume dialect.<br />
În această privinţă Miletič este foarte categoric – concluzionează istoricul român:<br />
«Este însă un fapt că, în afară de găgăuţi şi de puţinele colonii greceşti, întreaga populaţie<br />
creştină din cercurile Varna, Balcic, Dobrici (Bazargic) şi în mare parte din Novi-Pazar,<br />
Provadija, Curt-Bunar şi Silistra, ca şi în toată Dobrogea, se dovedeşte a fi recent colonizată,<br />
adică cu aşezările ei acolo nu mai vechi de 100 de ani, în cele mai rare cazuri ca la 150 de<br />
ani»” – apud P.P. Panaitescu, op. cit., pp. 25-26.<br />
33 Ibidem, pp. 27-28.<br />
34 În 1850, când trece şi pe la Silistra, Ion Ionescu de la Brad constată că „dascălul este psalt<br />
la biserică, unde la o strană se cântă româneşte şi unde vlădica şi popi greci şi bulgari<br />
amestecă în slujbă limba românească” – apud V. Slăvescu, Corespondenţa între Ion Ionescu<br />
de la Brad şi Ion Ghica. 1846-1874. Publicată de... (Academia Română. Studii şi Cercetări<br />
LXVI), Monitorul Oficial şi Imprimeriile Statului. Imprimeria Naţională, Bucureşti, 1943, p.<br />
76.<br />
ISSN -1841-138X 59 © 2007 Ovidius University Press