„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
„ovidius†constanţa - Biblioteca Universitatii "LUCIAN BLAGA" SIBIU
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Geopolitică regională – Dobrogea de Sud în contextul anului 1913. Mărturii de epocă<br />
Analele Universităţii „OVIDIUS” / Vol. 4/ 2007<br />
fiind, împreună cu Transilvania, regiunea românească cea mai bine<br />
individualizată. Este încadrat din toate părţile de depresiuni – la vest şi nord de<br />
Balta Dunării, respectiv Delta Dunării; la est – de Marea Neagră; la sud – de o<br />
largă depresiune, pe care o urmează în sens invers Lomul, un afluent al Dunării,<br />
şi Provadia, care se vărsa în Mare, depresiune care, spun geografii, desparte<br />
podişul Dobrogean de Podişul Prebalcanic propriu-zis. Analizând caracteristicile<br />
geografice ale regiunii, cunoscutul geograf concluziona, în 1938: „Dobrogea nu-i<br />
nici numai pământ balcanic dar nici numai carpatic – aşa precum, de pildă,<br />
Câmpia Română care-i la nordul Dunării nu este curat carpatică deoarece la<br />
temelia ei se găseşte aripa nordică scufundată a podişului cretacic Prebalcanic –,<br />
ca o îmbinare de pământuri carpatice şi balcanice iar, prin poziţia ei geografică, o<br />
zonă terminală a României ca ţară carpatică şi o zonă de trecere între Europa<br />
continentală şi cea meridională. În aceasta consta de altfel originalitatea provinciei<br />
dintre Dunăre şi Mare, în contopirea influenţelor venite dintre Carpaţi, Mediterană şi<br />
Câmpia Pontică (subl.n.), şi nu-i vorba aici numai de influenţe politice sau<br />
culturale sau economice, ci de toată gama influenţelor geografice de la relief la<br />
curentele de populaţie, de idei şi de mărfuri“ 10 . Marea varietate de „peisagii” a<br />
Dobrogei este relevată de toţi geografii; pe lângă „peisagiul bălţilor şi Deltei”, cel<br />
„daco-mediteranean al judeţului Tulcea”, cu piscuri golaşe şi păduri uscate, „mai<br />
spre miazăzi, prin judeţele Constanţa şi Caliacra, se întind, cât vezi cu ochii, din<br />
orizont în orizont, peisagii nesfârşite de bărăgane. Aci, în secoli trecuţi, sub<br />
stăpânirea turcească, creşteau ierburi înalte cât călăreţul şi îşi purtau turmele<br />
ciobanii ardeleni până la valurile mării. Azi ondulează în frumoasa lună mai,<br />
până în zări, ca valurile apei, câmpiile de cereale ale hărniciei româneşti. Acesta<br />
este grânarul Dobrogei.<br />
Spre graniţa Bulgariei – continuă descrierea C. Brătescu – urmează apoi<br />
peisagiul de codru al Deliormanului (pădure nebună), în continuarea Vlăsiei şi<br />
Teleormanului din Câmpia Română. Ocupat până la 1877 de o masă compactă<br />
de turci, acest ţinut, bogat în poiene, a servit şi ca loc de păşunat pentru turmele<br />
păstorilor din Carpaţi, cari spre toamnă coborau la iernat până în „văile fără<br />
iarnă” ce se deschid spre Marea Neagră.<br />
Între Capul Caliacra şi localitatea Ecrene se întinde Coasta de Argint a<br />
Dobrogei, cu falezele sale albe în faţa unei mări de un albastru uneori ideal. Este<br />
un peisagiu grec. Avem aci o coasta de argint, dar şi una de smarald mai la vest şi<br />
una de mărgean spre răsărit, unde ţărâna roşie ca sângele colorează viu stâncile<br />
falezei” 11 .<br />
Prin specificul aşezării sale, la Gurile Dunării şi la Marea Neagra, dar şi<br />
prin funcţia de pivot între Carpaţi, şesul continental şi Balcani, „Dobrogea este o<br />
10 V. Mihăilescu, Dobrogea ca parte a pământului carpatic românesc, în xxx Probleme de<br />
geografie românească. Studii-Comunicări-Conferinţe, Casa Şcoalelor, Bucureşti, 1944, p.<br />
70.<br />
11 C. Brătescu, Ce este Dobrogea, în Dobrogea Românească..., pp. 9-10 (articol reprodus din<br />
„Viaţa Deliormanului”, II, nr. 8-9, august-sept. 1940, p. 1).<br />
ISSN -1841-138X 46 © 2007 Ovidius University Press