Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Era bine. Mirosea a caise şi a… a lapte, parcă. Dacă ar fi<br />
fost fată, lui Gabi i-ar fi plăcut să aibă părul exact ca Bianca. „Şi<br />
la anul…în vacanţă… mai veniţi, nu” Băiatul simţi ceva tare în<br />
piept, ca o apăsare. Nu ştia de ce, dar îi venea să plângă. Tăcu, fiindcă<br />
nu putea să vorbească şi nu voia ca Bianca să-l audă smiorcăindu-se.<br />
Apoi, după un timp, şopti un „nu ştiu”; îi alergau o<br />
mulţime de gânduri prin cap şi nu putea să mai adauge nimic. „Eu<br />
cred că o să vin şi la iarnă, de Crăciun. Ar fi fain să vii şi tu; să<br />
vezi ce zăpadă mare e pe-aici şi să ne dăm cu sania cu caii”<br />
adăugă fata. Se uită la el, zâmbind, cu ochii mari şi căprui. Vântul<br />
îi tot dădea părul pe faţă. Gabi, îi zâmbi înapoi, încurcat. Ar fi vrut<br />
să-i dea el părul de pe faţă, să-l cuprindă cu mâna. În spate, uşa<br />
hambarului continua să se lovească ritmic, numărând. Era târziu.<br />
Când se auzi primul tunet spărgându-se înfundat, departe,<br />
veni ca un ecou şi vocea mamei. „Ga-biii!... Ga-biii!”. Gabi se<br />
dezmetici, aproape speriat. Bianca se dăduse jos din balansoar, şi<br />
îl aştepta, zâmbind în continuare. Fugiră printre bălării, pe lângă<br />
mormântul vrabiei, până la gard, prin care se strecurară, pe rând.<br />
Acum trebuia ca Bianca s-o ia înapoi în josul străzii, iar Gabi să<br />
treacă drumul, vizavi. Înainte să plece se opriră amândoi, într-un<br />
timp care putea fi o secundă sau minute în şir. Îmbujorat, Gabi<br />
scoase din buzunar soldaţii lui de plumb. Se uită la fiecare pe rând,<br />
apoi îi întinse Biancăi indianul, singurul care era colorat, cu tunică<br />
maro şi pene galbene şi roşii. „Uite… vreau să-ţi dau ţie ăsta.”<br />
Bianca nu mai râdea. Luă indianul şi-l strânse în palmă, apoi dintro<br />
dată se aplecă în faţă şi-l sărută pe Gabi pe obraz, scurt şi apăsat.<br />
„Mulţumesc. Să vii la iarnă, da” Se întoarse pe călcâie şi o rupse<br />
la fugă, ţinându-şi cu mâinile poalele rochiei. Începuse să plouă,<br />
primii stropi, mari grei. Gabi fugi şi el. Când intră în casă, avea<br />
obrajii umezi. Tata sosise deja.<br />
***<br />
Mă trezesc greu, în penumbra camerei. Nu ştiu dacă e<br />
dimineaţă sau seară. Am dormit cu braţele desfăcute, adânc, crucificat.<br />
Răscolesc cu mâna dreaptă cearşaful, locul de lângă mine,<br />
sper să mai fie cald. Nu-mi dau seama, poate doar mâna mea e<br />
caldă. Afară e înnorat, iar. Mă ridic în capul oaselor şi ascult, să te<br />
191