You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Realdo<br />
TOKACS<br />
TIMIŞOARA<br />
Să nu pleci când plouă<br />
Băiatul ieşi din casă puţin după prânz. Voiau să-l culce,<br />
dar maică-sa cedase smiorcăielilor. În fond, era ultima zi de vară,<br />
ultima zi în satul bunicii. „Să nu te duci departe, Gabi. La şase<br />
vine tata să ne ia.” Mama îi deschise poarta masivă de lemn, care<br />
se urnea greu, proptită într-o singură balama. „Şi vezi că s-ar putea<br />
să plouă, să nu-mi vii ud acasă”. Mama se întoarse în curte. Împachetau<br />
de zor, ea şi bunica. Mai erau câteva valize de umplut,<br />
mobila plecase cu un camion de dimineaţă. În hol, ceasul vechi<br />
cu pendul se balansa într-un timp suspendat.<br />
În drum, linişte. Trecu doar o căruţă din aceea mare, cu<br />
platformă, ridicând în urma ei praful. Drumul însuşi era un brâu<br />
de praf printre casele bătrâneşti şi prunii trecuţi de vremea pârgului,<br />
desperecheaţi de rod. Gabi păşi târşâindu-şi sandalele prin<br />
praf, până peste drum.<br />
Vizavi de casa bunicii lui era o casă mare, străjuită de un<br />
nuc uriaş. Ziceau că a fost a unor evrei ce ţineau o prăvălie pe vremuri.<br />
Gabi nu ştia ce înseamnă evrei; îi plăcea casa zugrăvită în<br />
gălbui-crem învechit, cu obloane mari de lemn maro. Se aşeză pe<br />
podeţul de piatră din faţa intrării, o poartă mereu închisă, părăsită,<br />
şi aşteptă privind prin scândurile gardului date cu smoală. În curte,<br />
undeva în spate, uşa deschisă a hambarului se legăna lovindu-se<br />
ritmic în bătaia vântului. „Uf, nu mai vine Bianca odată…”<br />
Îşi scoase din buzunarul pantalonilor scurţi cei trei soldaţi<br />
188