Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Buzele groase ating pielea prăfuită şi sărată. Limba episcopului<br />
se încolăceşte în jurul sfârcului închis la culoare şi zbârcit de atingere.<br />
Urcă spre gâtul ţepos, spre bărbia despicată, trece lacomă<br />
peste buzele închise ale ţăranului. Insistă cu linsul lasciv până Petrică<br />
întredeschide gura. Şi se strecoară în voie între dinţi răcorindu-i,<br />
umplându-i de salivă. Petrică participă pasiv un timp. Apoi<br />
împinge uşor trunchiul grăsun lipit de el. Ie, mă, hai că încerc…<br />
Episcopul se aşează pe pat în aşteptare. Petrică îşi trage peste cap<br />
un tricou. Stă ca pe o sperietoare că el, Petrică, nu are nicio intenţie<br />
de a-l potrivi. Episcopul se ridică cu un geamăt. Of, Petre iubitule…<br />
Se lipeşte de trupul cald al ţăranului strecurându-şi mâna în<br />
pantalonii lui. M-ai aşteptat cuminte Tu cu Tania nu… Îhî …nu,<br />
nu, îi retează Petre vorba cu un mormăit scurt. Apoi încet, cu<br />
mişcări rare, se dezbracă. Şi-a azvârlit şi tricoul cel nou şi pantalonii<br />
vechi şi jegoşi. E gol cum l-a făcut mă-sa. Şi în capul lui<br />
nătâng se înfiripă chipul Taniei. Ce-o fi făcând ea, biata, pe la<br />
bucătărie Oare ce crede Tania că face el aici cu Sfinţia Sa Ridică<br />
din umeri. Ca o replică indiferentă. În colţul lui şi episcopul a renunţat<br />
la costumul negru, la boxeri şi la maieu. O burtă rotundă,<br />
păroasă îi ascunde puţa. Iar Petre ar râde de cartoful ăsta dacă nu<br />
ar fi prea obositor şi râsul. Tăcuţi, ca într-un joc, se vârâ amândoi<br />
sub pătura ce acoperă patul. Of, ce-mi place cu tine, Petre scump…<br />
Gâfâituri, icnituri umflă pătura într-o parte, apoi în cealaltă, până<br />
când materialul se zbate ca o păsare şi dispare sub întunericul care<br />
acoperă păcat şi neprihănire, deopotrivă. Dimineaţa cu rouă<br />
proaspătă spală amintirea promiscuă a nopţii de pasiune interzisă.<br />
Episcopul cască cu poftă în patul larg. Îşi întinde goliciunea, pânăi<br />
pocnesc oasele, sub pănura înţepătoare. Dar unde-i Petre Când<br />
l-a lăsat singur Se ridică în capul oaselor privind prin ceaţa ochilor<br />
somnoroşi. Vrea să caşte din nou când îl ţintuieşte în loc un<br />
strigăt de animal rănit. Sare din pat speriat. Apucă să-şi tragă boxerii<br />
când uşa e izbită de pumni nerăbdători, furioşi. Preasfinţia Ta,<br />
hai că-i mare bai…Ce-i, Ioane Doamne…Sper că nu… În cadrul<br />
uşii, faţa lui Ion e congestionată, transfigurată de spaimă. Episcopul<br />
trece pe lângă el lăsându-l năuc, prăbuşit. Coboară scara ce<br />
geme sub tălpile lui, străbate curtea rememorând de unde s-a auzit<br />
183