Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Mădălin<br />
ROŞIORU<br />
CONSTANŢA<br />
Odihna<br />
Într-o dimineaţă oarecare de luni, chiar în ziua în care împlinea,<br />
neştiut de nimeni, uitat până şi de urmaşii săi risipiţi carencotro<br />
prin lumea largă, venerabila vârstă de optzeci şi opt de ani,<br />
nea Grigore simţi, pentru prima oară în viaţă, că i se înmoaie genunchii<br />
şi că nu-i mai ajunge suflul. Se trase lângă un copac din<br />
parcul prin care îşi plimba bătrâneţile în fiecare zi de când ieşise<br />
la pensie şi rămăsese vădan şi se aşeză în fund, oarecum turceşte,<br />
să-şi odihnească ciolanele ostenite, lăsându-şi braţele vânoase să<br />
îi atârne pe lângă corp, ca şi când n-ar mai fi fost ale sale. La drept<br />
vorbind, nu-şi prea mai simţea corpul, în afara unor furnicături<br />
ciudate prin extremităţile acestuia. Nu se nelinişti prea tare, avea,<br />
totuşi, o vârstă, invidiată de foarte mulţi pensionari din circumscripţia<br />
lui electorală, poate mai tineri, în acte, dar mult mai rablagiţi<br />
ca dânsul. „Am obosit”, îşi spuse. Avea şi dreptul, după<br />
atâţia ani de muncă grea şi de trezit cu noaptea-n cap, la care se<br />
adăugaseră crescutul copiilor şi apoi al nepoţilor, construirea casei,<br />
cu mâinile sale, plata angaralelor, a ratelor la bancă, ale lui, apoi<br />
ale copiilor şi ale nepoţilor, care între timp se hotărâseră, până la<br />
ultimul, să vâneze câinii de prin alte părţi ale lumii, să le înşface<br />
covrigii din coadă. Treaba lor!<br />
Era aşa de bine să se odihnească, încât nici nu observă<br />
cum trece timpul. În mod straniu, nu-i era nici foame. Destul se<br />
167