You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
cu pas domol şi sigur. Visul acela părea blestemat, se repeta la nesfârşit,<br />
nu-mi îngăduia s-o prind, să-i vorbesc şi să-i opresc, în<br />
ghiocul smereniei, şoaptele..<br />
În dimineaţa aceea visul meu a fost altul. Părea desprins<br />
dintr-o altă realitate, pe care inima şi sufletul o doreau. Povara nesiguranţei<br />
şoimului când pleacă în primul său zbor mi se cuibărise<br />
în suflet, o simţeam pe umeri, cine mai ştie ecoul ei de peşteră,<br />
magia orei care va să vie De aceea vă spun cu atâta convingere<br />
că adolescenţa mea a început în dimineaţa aceea de aprilie…<br />
– Scoală-te, băiete! Trezeşte-te, mamă! Ce-ai de sufli aşa<br />
de greu! Eşti ud leoarcă! Am deschis ochii. Privirile s-au oprit pe<br />
chipul mamei. Dădea cuvertura într-o parte şi mă îndemna să-mi<br />
ridic capul. Ai visat urât <br />
Ştiam unde mă aflu. Am recunoscut pereţii, masa, lampa,<br />
războiul. Eram în casa mea… Mă trezisem de-a binelea, dar gândul<br />
rămăsese agăţat de visul minunat… Am ieşit în prispă, m-am<br />
uitat spre soare. De ce se holba la mine Era pentru prima oară<br />
când soarele se uita, atât de insistent, numai spre mine. Parcă îmi<br />
reproşa ceva: că m-am trezit târziu, că nu-mi dau seama că sunt<br />
de-acum băiat mare şi ar trebui s-o ajut mai mult pe mama. Am<br />
rămas locului o clipă, mi-am pocnit oasele şi mi-am îmbrăcat<br />
hainele de lucru. Erau multe treburi de făcut în gospodăria noastră.<br />
Tot timpul mi se părea că sunt prea multe, încât, oricâtă silinţă miaş<br />
fi dat eu, n-aveam să le isprăvesc niciodată.<br />
– Azi avem multă treabă ! zise, în treacăt, mama.<br />
– Ştiu, mi-a spus asta şi soarele, adineauri ! am răspuns<br />
eu cu ton aproape iritat.<br />
– Soarele ! Nu-l vezi cum se uită spre mine Stai binişor,<br />
că-ţi fac pe plac! l-am liniştit eu dintr-o privire. Ţine cu tine,<br />
mamă, soarele ăsta al nostru !<br />
– De, las’ să fie mult soare, să terminăm şi noi treburile !<br />
– Treburile nu se termină în veci ! Mereu apar altele şi<br />
altele ! Omul cât trăieşte are treburi! Numai moartea îl scapă de<br />
ele, nu-i aşa <br />
161