Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ătătorită, eram tot mai sigur că mă rătăcisem şi că Adriana se întorsese<br />
spre casă. Dacă aş fi strigat probabil că m-ar fi auzit, dar<br />
oricât de neliniştit aş fi fost la gândul că mă prinde noaptea în pădure,<br />
nu puteam să mă umilesc într-un asemenea hal.<br />
– Vrei să-ţi arăt locul meu mi-a spus, apărând pe neaşteptate,<br />
din spate, şi atingându-mi cu mâna un umăr.<br />
Am crezut că-mi stă inima în loc, dar am încercat să-mi<br />
recapăt suflul cât mai repede. Nu înţelesesem întrebarea, sau, dacă<br />
o înţelesesem, nu mă puteam concentra să-i răspund. Zâmbeam<br />
ca un idiot, privind-o nemişcat, parcă aşteptând ca, dintr-o clipă<br />
în alta, să rămână iar aşa cum o văzusem, fără haine şi cu pielea<br />
udă, arsă de soare.<br />
– Urmează-mă, a zis, prinzându-mă de mână şi trăgândumă,<br />
fără şovăială, după ea. O să-ţi arăt locul meu secret. O să-ţi<br />
placă. Nimeni nu ştie de el. Pe aici nu prea ai cu cine sta de vorbă.<br />
Toţi sunt nişte superstiţioşi plini de idei preconcepute şi prosteşti.<br />
Se lăsa rece, şi încă mult mai curând decât îmi imaginam,<br />
dar Adriana mă asigură că nu aveam mult de mers, iar acolo aprindem<br />
focul, avem pături suficiente, şi o să fie o noapte de care săţi<br />
aminteşti. Cuvintele nu aveau câtuşi de puţin darul de a mă<br />
linişti, dar ceva din vocea ei îmi spunea că ştie ce face, şi că, atâta<br />
timp cât eram împreună, nu aveam de ce să-mi fac griji. Nu era<br />
încă noapte dar, între copaci, lumina devenea tot mai slabă, încât,<br />
uneori, abia mai puteam distinge forme sau culori.<br />
Căsuţa (mai mult o cocioabă) era într-un luminiş; copacii<br />
fuseseră tăiaţi şi, de jur împrejur, le vedeam cioturile uscate. Am<br />
intrat, iar apoi Adriana a aprins patru lumânări groase, una în fiecare<br />
colţ. Părea că ştie unde găseşte orice obiect de care avea nevoie,<br />
ca şi cum ar fi locuit acolo de foarte mult timp. Pe jos era<br />
doar pământ, iar în mijloc urme de foc. După câteva mişcări sigure,<br />
scoţând lemne, pături şi o sticlă cu un lichid gălbui, de consistenţa<br />
uleiului, s-a oprit în dreptul singurului geam.<br />
– Aici a fost cineva de curând.<br />
– De unde ştii<br />
– Taci. Îţi zic că a fost cineva pe aici, a spus, şi a ieşit cu<br />
o lumânare în mână, fără să închidă uşa. O fi fost vreun rătăcit, a<br />
155