You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
viteză fulgerătoare pentru statura sa. Îl vedeam mai bine acum, la<br />
lumină. Un trup ghebos şi uscat, rezultat pesemne al rugăciunilor<br />
şi meditaţiilor, pe care în mod normal nu l-ai credita cu prea multă<br />
energie. Cu toate acestea de mai bine de o oră nu mai puteam ţine<br />
pasul cu el, deşi ne despărţea pe puţin o jumătate de secol. ,, Dacă<br />
nu grăbeşti pasul nu vom ajunge la timp pentru rugăciunea de<br />
seară!” Vocea smulse pădurii un stol de grauri care, speriaţi de<br />
cele două umbre, se împrăştiară care încotro. ,,Maestre, nu mai<br />
pot ţine pasul. Să facem o pauză!” Mă privi cu milă şi zâmbi pentru<br />
prima dată. Aşadar nu era de gheaţă, îl cucerisem prin sinceritatea<br />
mea şi asta era un prim pas spre iniţierea mult dorită. Se<br />
aşeză pe o buturugă roasă şi mă pofti să-i stau alături, evident jos.<br />
Sfertul de oră trecu într-o linişte încordată. Îmi era parcă frică să<br />
încep un dialog, de frica unui răspuns negativ. De ce să fiu eu cel<br />
care face primul pas Oare nu eu am fost cel întâmpinat pe poteca<br />
de la baza muntelui ,,Dacă continui să te munceşti cu gândul ai<br />
să dai pe afară de atâta curiozitate, spuse Maestrul sclipind în<br />
soare ultimii trei dinţi pe care-i mai avea. Întreabă ceea ce ai de<br />
întrebat pentru ca eu să pot răspunde. Nu crezi că ar fi deja timpul”.<br />
Mustrarea abia voalată o gustai cu reţinerea poziţiei mele<br />
în acest dialog. Încercam să-i citesc pe chip următoarea mişcare<br />
pe care avea să o facă şi nu reuşeam să trec dincolo de bariera<br />
ochiului său verde. Clipitul abia perceptibil îl făcea oarecul sinistru<br />
şi fascinant, în acelaşi timp, îngrămădire de pigment într-o<br />
mare de sidef alburiu.<br />
,,Mă gândeam că nu pot întreba până ce nu primesc acceptul<br />
dumneavoastră, încercai eu o stratagemă de eschivare din<br />
situaţia în care mă aflam, nu aşa se cade Citeam oarecând că<br />
vechii călugări budişti...”. Fulgerul din ochiul său verde mă făcu<br />
să tac. ,,Ai venit la mine, nu la călugării dumitale, asta să ţii minte!<br />
Prima regulă a mea este să fii sincer şi să nu te ascunzi. Gândul<br />
omului este mereu plin de scobituri unde minciuna şi trufia se ascund.<br />
Golirea minţii şi îndreptarea ei spre cer este primul pas pe<br />
care eu îl cer unui tânăr novice. Nu uita asta şi întreabă deschis<br />
ce ai de întrebat.”<br />
,,Vă mulţumesc pentru acest sfat şi vă promit că...”. Ges-<br />
125